272 



XXXIV. Åren 1794—1795, forts. 



Laxmau qvarhållen i Petersburg. Huru tiden 

 går. Bref till Wilcke i Stockholm, Thunberg i 

 Upsala och Holmberg i Åbo. Bestyr för Holmberg. 

 Skrifver „Om Salpeter" och „Om glasberedning" 

 etc. Andra meddelanden ur hans samlingar. 



Vi ega af Laxmans hand några bref från dessa oviss- 

 hetens dagar. Han har dock icke ansett tillständigt att deri 

 noggrannare utlägga anledningen till sin förlängda vistelse i 

 residenset. Deremot gör brefvens vetenskapliga och person- 

 liga innehåll dem ganska upplysande i biografisk hänsyn. 



En af dessa skrifvelser, hvilken är af 22 augusti 1794 

 och stäld till vetenskapsakademins i Stockholm sekreterare, 

 professor Wilcke, har redan ofvanför i annat sammanhang 

 blifvit till största delen aftryckt (sid. 219 ff.). Här tilläggas 

 derföre endast de rader, som då uteslötos. De lyda: „(Horn- 

 blende). Så mycket min tid och ringa kunskap tillåter, vill 

 jag hafva äran att visa min högaktning för kongl. veten- 

 skapsakademin medels småheters insändande ifrån Irkutsk, 

 hvart jag åter inom kort förfogar mig. Jag beder dela ste- 

 narne med herr bergsrådet Enge ström". 



Vid samma tid eller något senare brefvexlade han ock 

 med Thunberg i Upsala. Denna korrespondens dem emel- 

 lan, hvari utan tvifvel så väl den senast fulländade som 

 den nu i fråga varande japanska expeditionen berördes, sy- 

 nes dock ty värr hafva gått förlorad 763a . 



Tvenne andra bref af Laxman äro till hans forne la- 

 borator vid vetenskapsakademin i Petersburg, Holmberg 764 . 

 Denne hade, sedan han 20 år förut till följd af Laxmans 

 yrkande förlorat sagda tjenst, på nog ovanliga vägar vunnit 

 anställning som e. o. kemieprofessor i Åbo. Ingen kände 

 bättre än Laxman hans klena kapacitet och dryga sjelfför- 

 troende, men hågkomsten af umgänget med honom i yngre 

 dagar lefde åter upp och föranledde så mycket hellre från 

 Laxmans sida ett skriftligt närmande, som han derigenom 

 äfven fick tillfälle att uppfriska andra gamla bekantskaper i 

 hemlandet. 



