273 



Det tidigare meddelandet bär samma datum, 1794\ 2 , 

 som det till Wilcke, är äfven delvis af samma innehåll och 

 lyder sålunda: „ Välborne herr professor! Så väl af svenske 

 pastorn herr Cygnaeus 765 som af herr h of kirurgen Lind- 

 ström hörde jag, att herr professorn mår väl och önskar 

 höra efterrättelse angående mitt vistande. För god åtanke 

 tackar jag mycket och har äran berätta, att jag sen den 2 

 maj är femte gång ifrån det östligaste af Sibirien härva- 

 rande. Det är 15 år sen jag lemnade den dåliga V. aka- 

 demin, vid hvilken det sedermera dag ifrån clag blifvit be- 

 klagligare. I stället för att experimentera ritar prof. che- 

 miae vid publique föreläsningarna väsa chemica med krita 

 på svarta brädet, ty ingen styfver ges* till försök, och intet 

 blir också gjordt (jf. ofvan sid. 264). — Jag har lyckan att de- 

 pendera endast af en oförliknelig filosofisk princessa och står 

 immediate under Hennes Kejserliga Maj. kabinett. Det lilla 

 jag gör, blir således genast bekant. Jag hade i fjol den 

 lyckan att göra min stora Kejsarinna bekant med Kejsaren 

 af Japan. Min son Adam var dit, han blef väl emottagen 

 och härstädes efter hemkomsten kejserligen belönt. Så snart 

 jag blir expedierad, reser jag igen till Ir ku t sk. — Härjemte 

 har jag äran att öfversända en art prismatiska mörka Gra- 

 nater, som jag tagit ifrån isolerade gamla berg vid Vilui 

 strömmen, 4 verst under Achtaragda flodens inlopp. Sach- 

 siska charlatanerna torde kalla denna stenart Hornblende. 

 Behåll en del för Eder sjelf, men låt också akademins mu- 

 seum 766 samt herrarne Gadd och Helenius ej bli utan del. 



— När man har för mycket att säga, så vet man ej hvar 

 med man ska börja, och huru man någorlunda ska bli fär- 

 dig; så händer det mig i dag, fördenskull vill jag endast 

 säga, att min helsa är mycket god. Jag är nu långt lättare 

 på foten, än jag var för några och 20 år; min myckna rö- 

 relse, min goda diet och arbetsamhet äro orsakerna dertill. 



— Jag trodde i våras snart bli expedierad, men i Peters- 

 burg går alt långsamt, och derföre får jag i år ej klifva på 

 de täcka sibiriska alper. Ett helt år är således förloradt 



— Jag har äran att med högaktning förblifva välborne herr 



18 



