15 



står han sig på det af Laxman (1769) medhemtade exemplaret 

 ha varseblifvit „caudae abruptae vestigum", hvarför han förka- 

 star dess emellertid af Schreber gjorda afbildning o. identifierar 

 det med exilis, häri följd, med vilkor, af Fischer, Zoognosie III 

 (1814), 152 och Brandt, Bemerk. iib. d. Gått. Sorex, i Mélanges 

 biol. (1853) s. 453 samt i Y l ieH. 3an. aKaji;. HayK'B no I h III 

 OTä^b. I (1852), 292; ja Schrenk uppger svansen på det djur, 

 han kallar Sorex pygmaeus La.rm., till 36 — 45 millim., se hans 

 Reis. u. Forsch. im Amurlande I (1858), 107 f. och jf. Hadde, 

 Reisen im Suden v. Ost. Sib. I. (1862), 125. Vid denna iden- 

 tifikation bör dock märkas, 1) att Pallas 1. c. begår åtm. äfven 

 ett annat minnesfel, i det han uppger sig sjelf vara auktor till 

 namnet S. pygmaeus, ty detta förekommer alsicke i hans Reisen 

 III, append., som han citerar (och efter honom Fischer III, 152); 

 2) att Laxman, efter sin vana, hållit djuret lefvande, innan han 

 beskref det; 3) att han till Beckmann, hvilken blef den förste, 

 som publicerade sin väns upptäckt, sannolikt senare insändt äf- 

 ven dess skinn, ty jf. hans Phys. Bibi. V (1774), 127; 4) att 

 Schreber säger sig af Laxman sjelf hafva det exemplar han af- 

 bildat (1. c. p. 578, icke 187 såsom Pallas, eller p. 178 såsom 

 Gmelin och Fischer citera); samt 5) att Fischer äfven sett ett 

 svanslöst exempl. („ecaudata") i Moskva. Slutligen har man med 

 pygmaeus äfven velat identifiera den af Laxman framdeles (1785) 

 upptäckta S. caecutlcus; se derom nedan. 



106. Sid. 27. Sib. Br. 74 ff. jemf. med hans bref till 

 Bergius 1770 T 9 <y ocn ^73 \ 5 (se vid dessa år) samt upp- 

 satsen Mus myospalax i Sv. vet. ak. handl. XXXIV (1773), 133 

 — 139, äfvensom Hist. des découvertes I (Berne 1779), 79 f. 

 Beckmann, Phys. Bibi. V, 336. XI, 426. Spasski anf. st. Georgi, 

 Beschr. III, 1577. Schrenck I, 144. — Så trodde han sig ock 

 ha funnit en ny Anemone, tills den befans vara Linnés A. sylvestris; 

 jf. Beckmanns not till Sib. Br. 104. 



107. Sid. 28. Se rec. i Beckmanns Phys. Bibi. I (1770), 5. 



108. Sid. 28. Sib. Briefe, 35. 79. 103; jf. Bernoulli, 

 Reisen, IV, 25 f. och nedanföre. 



109. Sid. 28. Han säger i Die Coleopterologischen Ver- 

 hältn. und die Käfer Russlands, Moscou 1846 (ur Bullet. de la 

 Soc. des Naturalistes de Moscou, III), 3 ff. : „namentlich be- 

 schäftigte sich damit (mit Insecten) der evangel. Prediger Lax- 

 mann in Barnaul. Der Sohn des letzteren Professor Erich 

 Laxmann, ein Zeitgenosse Linnés, beschrieb einige siidrussische 

 u. sibirische Käfer, viel fruher als Fabricius sein System bekannt 

 machte", samt i noten till detta ställe: „Es ist also nicht Pallas, 

 sondern Laxmann, als unser ältester Entomolog anzusehen, da 



