10 



en citat ur ett bref från Linné till Laxnian („Insecta ex omnibus 

 fere orbis terrarum partibus . . . nonnulla eorum mitteres"), utan 

 att märka eller anmärka, det stället först blifvit af Laxman sjelf 

 öfversatt till latin (i N. Com. Acad. Petrop. XIY, 593) just ur 

 det bref, som bär meddelas in extenso. Så gör bl. a. Hjelt efter 

 Motsebulsky. 



69. Sid. 2o. Edit. Petropoli 1742, 8:o. Derom säger 

 Linné i Diss. de promov. bist. nat. in Rossia (Upsal. 1766), 

 15 sq.: „Dum Museum laudatum pervolvo tot oculis meis reprae- 

 sentantur objecta regni animalis, indigena Sibirica; Mamalia scil. 

 Aves, Ampbibia, Pisces, Insectave, quae a nullo adhuc mortalium 

 visa prius vel delineata, etiamnum tenebris obducta jacent . . . 

 Quis, quaeso, intelligat cognoscatque ex solo nomine ignoto ani- 

 malia imperfecte determinata? Dic mibi, et eris mihi magnus 

 Apollo, qualia sint illa mamalia et aves, quae descripta in Mu- 

 seo nostro, sub nominibus . . . Mustela daurica . . . Mus cauda ca- 

 rens . . . Noctua daurica . . . Pica daurica . . . Hirundo daurica" cet. 



70. Sid. 25. Jf. n. 91. I framtiden, efter sin anställ- 

 ning i Nertschinsk ocb Irkutsk sammanträffade Laxman derstädes 

 med denne Karamyscbev, elev af Katharinenbergska bergverks- 

 skolan; studerade naturalb. o. kemi i Upsala under Linné och 

 Wallerius; lärare vid kadetskolan i Petersb.; bankdirektor i 

 Irkutsk; interimsdirektor vid nertscbinska bergverken (1780); 1790 

 såsom kollegiråd anstäld vid kejserl. kabinettet för berg- o. 

 hyttärenden; 1779 korr. i vet. ak.; f 1791-?-?. 



71. Sid. 2o. Då L. i eget namn (Sib. Br. 78) omskrif- 

 ver detta yttrande så, att botanisterne mest samlat de växter, 

 hvilka „an die Nase stossen", tog sig Pallas 17 år senare an- 

 ledning att derför lexa upp honom i Nord. Beitr. II, 363 f., ett 

 ställe, som han dock nedskref i förtrytsam sinnesstämning; jf. 

 nedanf. n. 89. 



72. Sid. 24. Sib. Br. 30. 



7 o. Sid. 24. Sib. Br. (af 17 nov. 1764) 66. 89. 



74. Sid. 24. Andrei Ivanovitsch (chef här 1753 — 1769, 

 f 1784), far till Semen Andreievitsch P., af hvilken de utförliga 

 dagboksanteckningarna om storfursten Paul Petrovitsch, hvars 

 ungdomsledare han var. 



75. Sid. 24. Falcks resa (Beyträge etc.) I, 306. 309. 



76. Sid. 24. Man erinre sig Tschitschagovs expeditioner 

 från Kola, 1765 och 1766, till finnande af en segelled norr om 

 Sibirien till Indien, hvilka ända till 1783 (då Muller fick be- 

 skrifva dem; se Pallas N. Nord. Beitr. Y) hörde till admiralitets 

 arkivets arkana. Jf. om Billings resa i skildt kapitel nedanföre. 



77. Sid. 24. Sib. Briefe, 29. 35 f. 79. 92 f. 



