147 



40, förutom skrifvare. I egenskap af öfverbergmästare hade 

 Laxman, enligt författningen 455 *, till särskildt åliggande att 

 hålla uppsigt öfver savoderna och malmletningarna; uppgif- 

 terna om hans lön variera mellan 1000 och 1200 rubel. 



Det allmänna tillståndet i distriktet skildras vid denna 

 tidpunkt, efter de täta ombytena af styresmän, såsom ganska 

 bedröfligt. Många rika grufvor stodo under vatten; belgar, 

 ugnar och andra byggnader, icke ens öfverbefälh af vårens 

 bostad undantagen, voro förfallna, arbetarne lefde, trots alla 

 till deras bästa af regeringen utfärdade påbud, i djupt elände; 

 vid förvaltningen hörde svåra missbruk och underslef till 

 ordningen för dagen; tjenstemännen, ehuru dubbelt högre 

 aflönade än vid öfriga enahanda inrättningar i riket, utmärkte 

 sig genom otrolig okunnighet och håglöshet. Några exem- 

 pel må anföras. En smältare, som erinrade sig någonstädes 

 hafva sett röstning användas mot trögflytande malm, fick til- 

 låtelse att sjelf göra ett försök. Man gaf honom 1000 pud 

 malm, af halt till 4 solotnik silfver på pudet. Röstningen 

 skedde. Men vid uppvägningen fann hyttförvaltaren endast 

 800 pud återstå; således, slöt han, voro 800 solotnik silfver 

 försvunna. Smältaren slogs i bojor, och röstning förbjöds för 

 framtiden. Vid skedning stannade ofta en hel solotnik silfver 

 på pudet qvar i blyet. Materialier, sådana som alun, vitriol, 

 salpeter, inforslades ända från Ryssland. Ingen visste ens 

 hvar eldfast lera kunde brytas. 



Här antydda missförhållanden och många andra dylika 

 framläggas omständligt i en skrift kallad „Neueste Beschrei- 

 bung der Nertschinskischen Berg- und Hiittenwerke im ost- 

 lichen Sibirien", hvilken, jemte en dertill hörande „Verzeich- 

 niss aller im Nertschinskischen Hiittenbezirk beobachteten 

 Berg- und Erzarten ingleichen Mineralien", ingår i Pallas 

 N. nordische Beiträge 456 . Författaren, uppenbarligen en ve- 

 tenskapligt bildad fackman, kan icke gerna vara någon an- 

 nan än antingen Karamyschev eller Laxman 457 . På den 

 förre måste man tänka, i fall, såsom Pallas uppgifver, ned- 

 skärnings året vore 1780, då Laxman ännu ej befann sig i 

 Sibirien. Men denna datering visar sig inexakt, ty i sjelfva 



