47 



kände Pallas, det han förmodade att denna sak emellan Pallas 

 och Georgi kunde vara anlagd, och att de nytjat Muller till att 

 bringa den å hane. Jag för min del hade ej anledning att tro 

 detta om dem, och finner att det är billigt och kristligt att tänka, 

 det Georgi emot sin välgerningsman icke kunnat utöfva denna 

 svarta otacksamhet. Icke dess mindre vet jag det visst också af 

 Georgis egna bref, att Falck mycket misstänkte hans uppriktig- 

 het, jag tror altså efter min fulla öfvertygelse, att Falck allra 

 minst önskat, det hans papper skulle öfverlemnas åt Georgi. Lik- 

 väl blef dertill ett försök gjordt efter Georgis ankomst hit, ehuru- 

 väl Laxman då redan hade blifvit utnämd att öfverse dessa pap- 

 per, och det försöket var så konstigt tillstäldt, att om icke jag 

 gjort någon uppmärksamhet deröfver, hade Georgi säkert kunnat 

 praktisera till sig alla dessa papper, utan att någon menniska 

 vetat deraf. Det blefve för vidlyftigt att nämna om hela till- 

 ställningen af denna cabale, som blifvit anlagd emellan Pallas, 

 Georgi och unge prof. Euler. Jag bör endast nämna, det jag 

 ej härvid följt någon annan grundsats än kärleken till mig sjelf; 

 jag har nämligen så handlat emot Falck, som jag önskade, att 

 man handlade emot mig efter min död, och jag förmodar, att 

 detta mitt hopp ej skall vara förgäfves. Låt vara att Georgi är 

 oskyldig till den misstanke Falck haft om honom; nog af att 

 andre veta, att Georgi trott sig hafva förlorat Falcks vänskap. 

 Jag kan icke annat finna, än att Georgi genom detta försök på 

 ett grufligt sätt insulterat Falcks minne". — Malte-Brun (Pre- 

 cis III, 411) kallar Falck „savant respectable, victime des in- 

 trigues et de la jolousie". 



354. Sid. 101. Bd. I— III, Petersb. 1785—86, 4:o med 

 kartor och kopparstick. 



355. Sid. 101. Se Forskåls lefnad i mina Strödda blad 

 I, 30. 



356. Sid. 104. Baron Karl Ribbing, öfverste, sedermera 

 generalmajor och landshöfding i Nylands och Tavastehus län, f i 

 Petersburg 1773], der hans eftertr. blef baron F. v. Nolcken 

 (1774—1788). 



357. Sid. 104. Råkade i fångenskap hos Chaitakerchanen 

 och dog derunder i Achmetkend 1774 2 /. 



358. Sid. 105. Hans resa utg. med företal af Pallas, i 

 Petersb. I år 1770, II 1774, III 1774, IV 1784, 4:o. 



359. Sid. 105. Jf. ofvan sid. 88. 



360. -Sid. 105. Gustaf, förtjent mineralog, slutl. bergsråd, 

 f. 1738 f 1813. 



361. Sid. 105. Möjligt dock, att Gmelin före sin afresa i 

 juni 1770 från Astrakan, kring nejden af Zaritzin och Volga sam- 



