72 



(N. Ann. des voy. XXVII, 293). Stuckenberg, Hydrogr. II, 509, 

 tror att originalkartan är af Klaproth, men denne har (utan att 

 nämna det) blott kopierat Spasski! 



569. Sid. 190. Se Reimers, S:t Petersburg am Ende s. 

 ersten Jahrliunderts I (1805), 251. Schangin reste 1786 för 

 detta ändamål i Altai, Hermann i Ural; Finske pastorn Sam. Alo- 

 paeus i Petersburg utgaf 1787 sin förtjenstfulla skrift om marmor- 

 och andra stenbrott i Olonets och Karelen (Ruskeala). 



570. Sid. 190. Jf. Svinjin, ,U,ocTonaMJiTHOCTii C. IleTep- 

 öypra II (1817), 141 f. Puschkarev, OnncaH. C. neTepÖ. ryCepH. 

 IV (1842), 47. 62. 64. Reimers II, 387. Georgi, Beschr. III, 

 181. Kluge, Handb. d. Edelsteinkunde (1860), 429. 



371. Sid. 190. Jf. Georgi, Beschr. III, 118. 121. 150. 

 180. 181. 188. 190. 221. 241. 247. 



572. Sid. 191. Se N. nord. Beitr. VI (1793), 146 ff. 

 N. Acta XI, 19 ff. Crell, Chem. Ann. 1794, I, 182 ff. 



573. Sid. 191. N. nord. Beitr. V, 286 ff. 



574. Sid. 191. Renovanz, i Crells Chem. Ann. 1793, 

 II, 21 ff., säger vårdslöst, att Laxman funnit den sällsynta sten- 

 och kristallarten „am Ausflusse des Schamanka Baches" (!); Se- 

 vergin i Crells Beitr. zu den chem. Ann. 1794, V, 406 ff. och 

 i N. Act. IX (1795), 188. 307 ff. samt i IlepB. ochob. Mime- 

 paJiorin I (1798), 177 ff. 238 ff.; Stenberg i Sami. phys. Aufs. 

 herausg. v. Mayer, IV (1794) 399 ff. 



515. Sid. 192. I Schriften d. Berlin. Ges. naturf. Freunde 

 VIII (1786—87), 402. Denna „merkwurdige Nachricht" blef 

 ofta refererad, af Beckmann, Phys. Bibi. XIV (1787), 572. m. fl. 



576. Sid. 195. Bd. IX (1788—89), 198. 



577. Sid. 195. Hermann, Statist. Schild. v.Russl. (1790), 

 197; Georgi, Vers. e. Beschr. St. Pet, (1790), 423, men 

 deremot Beschr. d. R. R. I (1798), 213. ni, 181. 247; Klap- 

 roth, Beitr. zur chem. Kenntn. d. Mineral. I (1795), 189 ff.; 

 Estner II (1797), 580; Bindheim i N. Schr. d. Ges. naturf. 

 Fr. zu Berl. n (1799), 236 ff.; Severgin UepB. ochob. I 

 1798), 436 f.; Zappe, Mineral. Lex. (1804), s. v. Bland nyare 

 Hartmann, Handb. d. Min. I (1843), 414. m. fl. Ännu Stucken- 

 berg II (1844), 490. 522 är dock en gengångare från Reno- 

 vanz' dagar. 



578. Sid. 195. I Bullet, de la Soc. des naturalistes de 

 Moscou XXX (1857), 213 ff. 



578 a . Sid. 194. Precis II (1812, éd. 2), 213. Han ci- 

 terar vidare Laxman i II, 214. 216. 217. III, 354. 355. 365. 

 387. 466. 



