113 



873. Sid. 324. Ö i Kandalakska viken af Hvita hafvet, 

 hvarest en silfvergrufva bearbetades kring år 1740. 



874. Sid. 324. Sam. Pryss vid Åbo akademi dog såsom 

 teologie professor 1779 2 T 6 ; Laxman, som icke visade obenägen- 

 het att blifva hans efterträdare, hade således ännu ej svalnat 

 för sitt första kall, det presterliga. 



87 S. Sid. 325. Utan tvifvel särskildt Gadd, som tyckes 

 i synnerhet hafva önskat motarbeta Kr e and er. Så skref han 

 redan 1779f£ till Vargentin: „Kalm är illa sjuk; om Freden- 

 heim råder, lär han äfven laga till graföl för nat. historien och 

 oec. professionen efter dess död. Men förr det sker, skall jag 

 söka transport till oec. prof.; dock torde hända, att jag icke 

 heller framför Kreander anses värdig att få den. Monne Ferber 

 ville taga emot chem. profession, om jag skulle finna mig att 

 göra vacance igenom transport till den oeconomiska?" Efter 

 Kalms död (1779 }-f) dröjde det ganska länge, innan konsistorium 

 upprättade förslag till återbesättande af hans tjenst, hvilken emel- 

 lertid, sedan föreläsningarna i botanik blifvit derifrån skilda (och 

 uppdragna åt Hellenius), förestods af Kreander. Då slutligen 

 konsistorium efter allvarlig påminnelse (1780 2 3°) af kansler, grefve 

 U. Scheffer, beqvämde sig att upprätta förslaget, befunnes icke 

 färre än 9 sökande, och bland dem äfven Kreander, dertill hafva 

 anmält sig, af hvilka Gadd erhöll 1, Hellenius 2, och docenten 

 E. Förlin från Lund 3 rummet. Kreander besvärade sig och blef 

 verkligen utan vidare utnämd till tjensten 1780 J; hvaremot 

 konsistorium erhöll skrapa (1780 1 £) för hans uteslutande från 

 förslaget! Laxman namnes alldeles icke under dessa inre strider. 



876. Sid. 326. Man kan förmoda, att Laxman icke för- 

 höll sig passiv, då framdeles Porthans vänner i Peterburg ville 

 förmå denne till den forskningsresa rörande finska stammar i 

 Ryssland, hvarom han sjelf nämneri sitt bref 1795 ^ (se i n. 772). 



877. Sid. 326. Ganska riktigt! Den votjakiska gramma- 

 tiken utgafs i Petersburg 1775, den tschuvasiska i Moskva 1769 

 och i Petersburg 1775, — båda på ryska in 4:o. 



878. Sid. 331. Så lydande: „CeKpeTHO. IIpaBamaro äojijk- 

 hoctb riiJKiiniHCKoro ropo;r,Himaro TyöepHCKoro CeKpeTapa 

 »I a k cm ana bt» rnatnniHCKofi HnatHefi seMCKoii cy^i» Cooömeme. 

 IlooTXKpHBranMca nsxnpeACTaBjreHHux^ KOMHe ot^ rocno^nHa 

 npanopinjma XaöapoBa B3flTHx r B iimt> ott. paöoTHLixi, ofr&flcue- 

 Hiflxi. SHaqnTca, ^to npii saBe^eHin Kynii,0Mi KpimeBijoBtiMT» 

 b-l ÖBiBineMT» Ana^iipcKOMt ocTpore Kpenocn,Li Hafi^en^ nwh 



B^y^OÖHOM-B MeCTe JKIITe-JICKifi aHÖapi. CT> pMÖHLIMTb SaBO^OM^ 



ii3BepnHHHMH jioByniKaMH, qearB ii nocie BpeMfl noji3yK)Tca; no- 

 cnpaBKejKT. 3^ecB 3,n,eJiaMn OKasaJiocB npnpa3pymeHiii AHa^Hp- 



15 



