186 



fjitur 111. st. 1. Fjätter, iörbinclande släden med moden. 



Gotl. fjätare, Söderraanl., Uppl., Helsiugl. fjätter, Västergötl. 

 fjäter, Närike fjättra. På Gotl. är ordet maskulint (likasom i 

 Närpes), annanstädes är det femin. Fa. fjöturr m. id. 



fjöfun räkn. Fjorton. 



fjotimd räkn. Fjortonde. 



fjäder f. sv. 2. Fjäder. 



fjuiufjg m. st. 1. Fjärding. 



fjärcld n. st. 3. Fjäril. 



fjcei m. st. 1. Fjärd. 



fj(Bl räkn. Fjärde. 



fjoi f. st. 1. Ett utmed sidan af en arbetssläde på kant 

 stående bräde. 



Fjäl, fjol betydande bräde (användt för ett eller aimat ända- 

 mål) fins i de flesta landsmål, däribland i östgötskan och ble- 

 kingskan i bet. sidobräde på en gödselvagn. Fsv. ficel fiol. 



flafåt n. st. 3. Grundare fat; jfr supan fät. 



fiarjk n. st. 3. Trästycke, som har en eller flere sidor plana. 



Smal. Jlanka : timn skifva, Uppl. (Rosl.) fänka vb. Afbila en 

 stock, så att han upiihör att vara rund. 



fiastaJcJc m. st. 1. Öfverrock. 



Fn. stakkr: kort rock, kofta. 

 * fldg f. sv. 2, Flaga. 

 fiät adj. Flat. 



ftcim st. m. (utan plur.): Slem. 

 fieimot adj. Slemmig. 

 //e?V, flest adj. komp. o. superi, af mårig. 

 fiirilc adj. Flink. 

 /// sv. vb. 1. Ledsaga, följa, föra (Petalaks och Korsnäs). 



Jfr fsv. /?/, jlya, som liar mångskiftande betydelser och så- 

 lunda äfven fortlefver i landsmålen. Norska diall. fli, danska 

 fiye. 



