190 



förvdldar 1. förvaltar m. st. 2. Gärningsman, förvållare (Lapp- 

 fjärd). 



förvår sv. vb. 1. Varna. 



förårast adv. För två år sedan. 



föran konj. Förr än. 



föst räkn. o. adv. Först. 



fösvin'n' st. vb. 4. Försvinna. 



fötti räkn. Fyratio. 



f&d sv. vb. 2. Föda. 



foli adj. Förlig. 



*/b/ n. st. 3. Fåle. 



/or, pret. /0^, supin. fot sv. vb. 2. Föra. 



far u. st. 3. (utan pl.): Före. 



for adj. Rask. 



forlotan n. st. 3. Förhänge i den väggfasta sängen, vanligen 

 af brokigt, tjokt tyg. 



a. 



gafd ra. st. 1. Gaffel. 

 (/ald adj. Ofruktsam (mest om kor). 

 (/ar](/ f. sv. 2. Gång (näml. vicis). 

 garv adj. Djärf. 



Västerb., Ångeimanl, Medelpad, Nykarleby s:n i Vasa län. 

 Fsv. gar: färdig, jfr Rydqvist: Sv. Spr. L. bd. II s. 412. 



ga^lt m. st. 1. Galt. 



gä st. vb. 2. Gå; talesätt: gä i hrakim: tappa, lida under- 

 gång; gd i gu fö: gå i borgen för; gå mé: förgås, stryka 

 med. 



Gåhrel nom. propr, Gabriel. 



gånihäi, n. ganiat adj. Gammal. 



gårig st. m. (utan pl.): Gång (näml. itus). 



