155 



no iut sir di an, raen to e komber e nytt son^), to får di si; 

 ti fins i all' hus. He går tilT soles: sumbäl dagar e di ilak, 

 sumbäl dagar e di brå o to byter di omm: imirianåt e di 

 brå om dagan, so e di värr om natten; to di byter omm, 

 to val di krosa. Ti som får hav a \er\g, so får di feil op 

 ogunen, so val di närsynt: ti val stäkker-) ot årun sidun. 

 Ti ska lagas omm to. Tjälgan^), tor som kan låg, tor lagar 

 omm to för krose, so di ska val bäter. Hules-*) e går tilT, 

 kan ja int säj, to ja int ha jut e o int kan jer. Ti ha laga 

 om raég, men int kan ja låg; int veit ja om Imn lést elo 

 så na. Him hå trådin, som hun märkt me milTan kvar 

 léd, o to band hun trådin op hassin o to sku ja got hå 

 he denar^) i ni dyrjgn. — Johannes vutt född, to di laga 

 om még. Matt je meir nasynt än még, so han kan stjér 

 upp näsan. No lata di låg omm an för krose, men han 

 va gåmbäl, to an vutt ommlaga. He je int meir än Matt 

 o ja, som je närsynt; tom år vutt ommlaga, to di va små. — 

 So de ha di berätta fö me o nog veit ja he je sant o to. 



4. Ilulis an ska lag omm fö giiålbuchidi. 

 {PdalaJcs.) 

 So liéTjg buåne dett står me fyotren o koss, muå du 

 fösta he ji guålbuåndi'^) o kan akhi byri gå, fyri he vål 

 ommlaga. Tefö ska du gå ti gårabäl Pliggas jässgolin i 

 Lappkullbakkan, tiér står en gran utme jässgolin; elo o ska 

 du fyor a ti granroten båk prästbastun. So ska du dra 

 buåne annahotf) millan granen o ståvrin, elo o uudi gran- 

 roten, tri tösdass kvéldar baket varar, sedan solen ha 

 gå nér. Men du ska lägg noga po minne, he du int fuår 



i) Dienstbote. 2) sie werden kurzer. 3) die alten Weiber. 4) wie. 

 i) dort. 6) um die Fiisse gebunden mit einem unsichtbaren Bände ans 

 jungen Schösslingen, das zum Zusammenbindeu der Pfähle eines Zaunes 

 dient. 7) entM^eder. 



