FORORD. 



Då jag såsom grundval för utarbetandet af min afliand- 

 ling öfver Närpesmålet insamlat ett rätt betydligt antal (öf- 

 ver två tusen) ord och talesätt ur detta mål, har jag trott 

 det kunna lända forskningen till fromma att ordna och ut- 

 gifva dessa, om ock min samling icke på långt när omfat- 

 tar dialektens hela ordförråd. Följande den plan, som i 

 nyaste tid tillvunnit sig erkännande såsom den enda rätta 

 för en dialektordbok, har jag icke blott upptagit egendom- 

 liga från högsveuskan afvikande ord, utan ock sådana, som 

 målet med denna senare har gemensama och hvilka bäst 

 tjäna till att gifva en kännedom om målets ljud- och form- 

 förhållanden, hvarigenom de uppgifter härom, hvilka jag i 

 afhandlingen lämnat, kunna kontrolleras och möjligen ut- 

 fyllas. 



Ljudbeteckningen är den samma, som i nyssnämda af- 

 handling användts. Tecknet * framför ett ord utmärker att 

 dess ursprunghga korta stamvokal återtages så snart än- 

 delse tillkommer, vare sig flexionsändelse eller bestämda slut- 

 artikeln. 



Ehuru, såsom jag i §§ 79 o. 80 af afhandlingen öfver 

 Närpesmålet framhållit, substantivens l:sta svaga deklina- 

 tion helt och hållet uppgått i den starka, så har jag dock 

 med hänsyn till den i § 82, 2 a) påpekade afvikelsen hos 

 bestämda slutartikeln, då den fogas till sådana eustafviga 



