262 



vcik n. st. 3. Vak. 

 våi vb. anom. Varda. 

 vdmb i. st. 1. Kreaturs buk, våmb. 



vand sv. vb. 1. Bry sig om, t. ex. «o, ja vdndar nu, om an 

 komher elo int! 



Fsv. vanda: bry sig om, Gotl. vanda, Nyland (eul. Rietz) 

 kvanda (?) id. I andra svenska munarter vantia. 



var adj. Var, uppmärksam, på sin vakt. 

 vei 1. vei vale interj. Ve. 

 veik adj. Vek. 



veip i. sv. 2. Yllelakan 1. filt, som bredes under linuelaka- 

 net på sängen. 



I Vasa läns nordl. svenska socknar samt Ingå s:n i Nyland 

 veipu, veipo, norrländska landsmål, Södermani , Öster- och Vä- 

 stergötl. vepa, Åland vejjå id. Fn. veipa: ett slags slöja. 



veiv sv. vb. 1. Vefva. 

 veiv f. st. 1. Vef. 

 veten n. st. 3. Vitne. 

 *véd st. m. (utan pl.): Ved. 

 vég m. st. 1. Väg. 

 *vék n. st. 3. Veck. 

 vél vb. anom. Vilja. 

 *mi f. sv. 2. Orrhöna. 



Norrbotten rena, orrcena, Kronoby o. Replot i Österb. vénu, 

 Nyland vén id. 



vénd sv. vb. 2. Vända. 



véndås m. st. 1. Stocken, hvarmed väderkvarnen vändes. 



vét vb. anom. Veta. 



*vét st. n. (utan pl.): Vett. 



véter n. st. 3. Förekommer endast i bestämd form i plur. 



