364 



vår fader 1. vår husbonde, voriin: vår moder 1. vår 

 matmoder (genit. von' nas, vonmas)\ pl. vår: de våra, 

 folket i vår gård. 



vorun pron. se vonn. 



vrensk sv. vb. 1. Vrenskas, gnägga. 



"^vréd m. sv. 1. Tjock stör. 



Västerb. vreda, N. Ängcrmanl. vrea : LätstaDg, spak, Ilelsiugl. 

 vrea o. vree: kort Stör. 



vrid st. vb. 5. Vrida. 



vrin st. vb. 5. 1) Knarra. 2) Skrika (om arga liästar). 



Västerb. vrinä, Södermani., Närikc, Hallaiul vrena, Skåne 

 vrinna: gnägga, Fryksdalen (Värml.) vrin: gnissla, grymta. 



vän sv. vb. 1. Umbära, t. ex. kan et vän Jiittje, so lån a 



ot me. 

 vån f. sv. 2. (utan pl.) : Vån, utväg, t. ex. ja vett irjf/un vän 



me hittjenar; talesätt: op vån var and, se under O. 

 vår f. st. 1. Vår. 

 vår pron. se von'n'. 

 våt adj. Våt. 

 våt pron. se vorirl . 

 väft st. m. (utan pl): Inslag i väf. 

 vägcj f. st. 1. Vägg. 



vaks sv. vb. 2 1. vb. dep. anoni. (se afli. s. 123): Växa. 

 vällsin sv. vb. 1. Välsigna. 

 väii sv. vb. 1. Välja. 



valin adj. Valen, frusen om händer eller mun. 

 väiis interj. Väl, hell, t. ex. väiis han, som vete fatas, han 



här mdrjg roii stondar. 



Västerb., Ångermani., Helsingl., Södermani. väles id. 

 väikan, välkast komp. o. superi, af doggli. 



Helsingl. valkare, valkast id. Enl. Rietz skall äfveii positiva 



