26.') 



formen vall-er 1. välker iiytjas i Smal., Sudermanl., Uiipl., lälken 

 Västmanl., välkjen Gästiikl., vålkr NilrilvC. 



välo, n. vcef, adj. Värd. 



Kanske egentl. vurdiij, fn. vcerjmgher (np. l — rd., rp). 



väni sv, vb. 1. Vänja. 



vän'n m. st. 2. Vän. 



värm sv. m. (utan pl): Värme. 



värv, väst komp. o. superi, af Ualc adj. och il'l! adv. 



väsd m. st. 1. Stackare, usling. 



I iiortlligare svensk-österb. socknar samt i Nyland räsil id. 

 Helsingl. vesäl: eländig, olycklig, Dalarue (Älfd.) wwäHd., Mc- 

 delp. veslifj : svag, Kimito s:n i Åbo län vesal 1. vesel: älsklig (i 

 synnerhet om barn). Fu. cesall o. veslugr: olycklig, usel. 



västan m. oböjl. Västanvind. 

 västanett adv. Väster ifrån. 



Västerbotten västnnäll, Ilclsingl. lestanette id. 



västerett adv. Väster ut. 

 västernorrett adv. Åt nordväst. 

 västersårett adv. Åt sydväst. 

 västnöian m. oböjl. Nordvästvind. 



Helsingl. veslnola sbst. nordväst, Halland västanola adj. o. 

 adv. nordvästlig, nordväst, Uppl. väslnolan adv. id. 



västnölandt adv. Från nordväst. 

 västrån adj. komp. Västligare. 

 västsonnan m. oböjl. Sydvästvind. 



Västerb. vtistasånna adj. o. adv. sydvästlig, sydväst, Helsingl. 

 vestsonna, Närike västasunna. 



västson n' anett adv. Från sydväst. 

 västäftt adj. superi. Västligast. 

 väJ>U sv. vb. 1. Välta. 

 väJ)U m. st. 1. Vält. 

 väfjin adj. Vaken. 



