209 



önsh sv. vb. 1. Önska. 

 öpen sv. vb. 1. Öppna. 

 (kli f. sv. 2. Öfverläder på sko. 



I Kronoby s:n i Östcil). öväl 1. övliqg id. 



öur m. st. 1. Stenig holme. 



Fsv. ör: sandigt fält vid on strand. I Finlands trol. alla 

 svenska landsmål IctVer ordet i samma bet. som i Närpes under 

 formerna liir, önr, or, Gotl. aur: grus, grof sand, småsten i åkrar, 

 Västerb. ikier: stonig strand, Helsingl. fir: I) id. 2) stenig 

 holme 1. skar. 



överheit st. f. (utan pl.): Öfverhet. 



överjév st. vi). 1. Afstå, upphöra; pret. part, övetjivi nytjas 

 som adj. i betydelsen öfverdådig. 



ärran, öirasf adj. komp. o. superi. OlVe, öfverst. 



0. 



u//a n. sv. 3. Oga; plur. of/un nytjas stundom i bet. ansigte, 

 t. ex. ,stjiti i 0cjim. 



Pluralis af öga nytjas förmodl. allmänt i bet. ansigte, oak- 

 tadt RiETz blott upptar Gästrikland. I Nyland förekommer detta 

 uttryck helt vanligt; likaså har jag funnit det augifvet för Hel- 

 singl., Värml. (Fryksdalcn), Nårikc m. ti. Likaledes i norska 

 landsmål enl. Aasen. 



ol n. st. 3. (utan plur.): Öl. 



or a n. sv. 3. Öra. 



ostan m. oböjl. Östanvmd. 



ostanett adv. Öster ifrån. 



Västerb. austanätt id. 



osierett adv. Öster ut, 

 osternorrett adv. Åt nordost. 

 öster sårett adv. Åt sydost. 



