172 



*bét n. st. 3. 1) Bett. 2) Halsbiäiiiia, magref. 



hihh sv. vi). 1. Jäsa, sjuda; nytjas vanligen blott inipersonelt 



och i iigurlig mening t. ex. hc hibbar i cm: det sjuder 



inom honom, jfi- ränn i 

 bijeenifjfj f. st. 1. lUud 1. rand omkring dukar, väggar o. a. m. 



Helsiugl. m. il. norrl. Idsm., Västergötl. o. Blekinge heijär- 

 ning, Gotl. o. Niliikc higurniny. (Egoutl. begärdniug.) 



bijccr, pret. bijoi, supin. bijöt sv. vb. 2. Begära. 



Böjningen af detta (tyska) länord vittnar om att folketymo- 

 login tagit det för en sammansättning af job»-; göra. I Västerb. 

 begjol RiETz s. 404 sp. 1. Pä samma sätt liar Vörämålets ri- 

 jer (regera) fatt i)reteritiformen rijoul jfr Helsiugl. regjole, Vä- 

 sterb. rigjol, Fryksd. (Värml.) reJöU. 



bind st. vb. L Binda. 



bitui m. st. 1. Betsel. 



bis adj. Bister. 



bist sv. vb. 1. Se stint, stirra. 



bit st. vb. f). Bita. 



bites vb. dep. st. 5. Bitas. 



bjér st. vb. 1. Bära. 



bjud st. vb. G. Bjuda. 



bjälder f. sv. 2 Bjällra. 



bjärh f. st. 1. Björk. 



bjQn m. st. 1. Björn. 



blclist SV. vb. 1. 1) Blinka. 2) blckst tilT: uppbrusa af vrede. 



Uppl. blikksta : blinka, Helsingl. blägt : ögonlock. 



* blél- f. sv. 2. Braxenpanka, braxenblicka. 



biés (äfven biäsj sv. vb. 2. Blåsa. 



biindstikk f. sv. 2. Blindbock; ta biindstiMc: leka blindbock. 



biister sv. vb. 1. Hvissla. 



Ordet har motsvarigheter (blistra, blistär) i norrl. Idsni. samt 

 de svenska munarterna i Finland (allmänt) och Estland. 



