17G 



hund, pl. händer m. st. 2. Bonde. 

 huTili sv. vb. 1. Kasta, slå. 

 lupU sv. vi). 1. Bulta. 



* httfi f. sv. 2. Korgbotten af pärtov med handtag al" vidjor, 

 på hvilken bö bäres från ladan till fähuset. 



Nonl. kisni. Imga, hugu, håg%i: korg af vidjor att bära hö, 

 ved o. d. med; Imga Österg. Sraäl., Närike. 



htikfaWi adj. Utsvulten, tom. 

 Mi f. sv. 2. Bula. 

 hus sv. vb. 1. Rusa. 



Bttsa i Näriko, SödernianL, Smaland. 

 hus adv. Bus, burdus. 

 hydi st. vb. 1. Bedja. 



htj(/(j sv. vb. 2. 1) Bygga. 2) Bota, reparera. 

 hi/ri sv. vb. 1. Börja. 

 hl/ m. st. 1. By. 

 hl/ m. sv. 1. Främling, främmande (i barnspråk). 



Nyl. o. Åbolilu b)'a. (Ordet nj^tjas allestädes blott af odi till 

 barn). 



hi/ravi f. SV. 2. se ravi 



hl/t sv. vb. 2. 1) Byta. 2) Dela, lägga i lotter, t. ex. hi/t 

 ost in: dela osten. 



Fsv. o. Gotl. byta: fördela. 



hå konj. Både. 



*håd n. st. 3. Bud, budskap. 



häd pron. Båda. 



läel m. st. 2. Böld. 



hån n. st. 3. Barn. 



Ordet återfins äfven i norrl. Idsm., Nyland o. Estland; lika- 

 så adj. bånot (följ. ord). 



hdnot adj. Hafvande (om kvinna). 

 han sv. vb. 1. Bulna. 



