178 



höll! f. SV. 2. 1) Bo, näste t. ex. jeitiijgs-bölT: getingbo. 2) 

 Mage. 



I Nyl. jeitirjgsböllu, -pölbi o. -jfylhi; jfi' tii. bHUr: kula, båll. 



böss f. SV. 2. Bössa. 



hönJc sv. vb. 1. Böka. 



löiil sv. vb. 1. se häii. 



h0g sv. vb. 2. Böja. 



b0k sv. vb. 2. Byka, tvätta kläder. 



b0Jc n. st. 3. Byke, pack. 



* boi f. sv. 2. Börda. 



hon sv. vb. 1. Bedja (transit.), framföra böner (inträns.). 



Böna : bedja (Södermani.), fria (Uppl.), fa. boena : bedja. 

 b0n f. sv. 2. Bön. 



&0r, pret. böda, supin. bot 1. böda sv. vb. 2 o. 1. Böra. 

 b0r m. st, 1. God vind (isht för väderkvarnarnas behof, jfr 

 Jvvcenbor). 



Fsv. byr o. bör, fn. tj/rr. Ordet fortlefver i flere landsmål, 

 i synnerhet norrländska. 



D. 



dadd m. st. 1. Fader, pappa. 



Återfins i de flesta landsmål i Sverige samt Nylands, Öster- 

 bottens ocli Estlands svenska munarter, vaiiligast i best. form. 

 daii sv. vb. 1. Slå till. 



Skåne o. Blekinge dalja. Fins äfveu i norska landsmål. 

 damblés f. sv. 2. Vanna. 



Se blés och jfr högsv. bläster. 



Danel nom. propr. Daniel. 



dasis m. st. 1. Obetänksam och vårdslös människa. 



Nyl. dasoger, jfr fn. dasast: blifva matt, dasimi: lätjefull. 



*dd m. st. 1. Dag. 



dänib n. st. 3. (utan plur.) Dam. 



