179 



(Urig sv. vb. 2. Däiiga, vårdslöst kasta; dérifi ur: slå sädes- 

 kärfvarne mot väggen i riau, livarigenom den tyngsta 

 säden faller ur axet, innan kärfvarne insändas i logen. 



dévin adj. Däfven, fuktig. 



di, ti 1. tom. f. dor, tor 1. tår, n. di, ti, tei 1. tom, pron. 

 plur. De. 



di sv. vb. 3. Di. 



diM n. st. 3. Dike. 



divel sv. vb. 1. Tvista, munlmggas. 



Nonl. Idsmål divla, divla: tvista, i sydligare diall. i Sverige 

 samt i Nyland: svärja; också dyvla. 



doggli adj., komp. välkan, sup. välkast: Duglig, tjänlig, god. 



dokot adj. Ovig, klumpig, jfr dåJc. 



domdér sv. vb. 1. Skrika, svärja, föra oljud. 



Återfins i de flesta svenska Idsmål och härledes (af Rietz) 

 fi'ån lat. dominari. 



donsi adj. Dåsig, trött (Lappfjärd). 

 dor pron. se di. 



dori n. st. 2. Busksnår, bråte (i Lappfjärd dyri)-, se afh. s. 

 130 anm. 



Norrl. Idsmål dårg : granris o. kollektift dörj, dörje : ris (i 

 Angermanl.). 



dorm sv. vb. 1. Larma. 



Helsingl. o. Uppl. dorma, S. Gotland dorrmä id. 



dönirjgar m. st. 1. (sing. obr.) Don, redskap. 



döter, pl. dotror f. anom. Dotter. 



drajiJj i. sv. 2. Lång osammanhängande berättelse, ramsa. 



* drag st. vb. 3. Draga. 



* drag n. st. 3. Drag, fiskdrag. 

 dreliJi st. vb. 4. Dricka. 

 drérjg m. st. 1. Dräng. 



