183 

 ekon m. st. 1. Ekorre. 



Nyl. ikörn, Dal. aikon, Blek. iköne', fii. ikorni, fsv. ikurni, 

 ykorni, ekorni. 



cl 1. elo kouj. Eller. 



elft räkn. Elfte. 



elv räkn. Elfva. 



elvrér sv. vb. 1. Svärja. 



en art. se in. 



ender konj. Antingen; jfr annaliolt. 



er]k f. sv. 2. Enka. 



erjkom atlv. Enkom, utmärkt, särdeles. 



et pron. Du; se afh. s. 145 anm. 1. 



ett räkn. se én. 



ett konj. Emedan, eftersom. 



ett prep. Efter. 



ettsom konj. se ett. 



É. 



e7df m. st. 1. Eld. 



én, f. ein, n. eff, räkn. En, ett. 



énd m. sv. 1. Ande. 



enda adv. Ända. 



^'j^r/ n. st. 3. Äng. 



ériger f. st. 2. Anger, mask som uppkommer i as. 



Érl' nom. propr. Erik. 



F. 



fall st. vb. 2. Falla. 



fanjen indekl. sbst. förekommer blott i talesättet lui 1. få 

 fanjen, hvilket begagnas om hästar, som hafva magref. 



I Västerbotten /a«^; bnkief. magplågor hos hästar, äfvenså 

 i Norge (åasen /ang het. 6 b.). 



