184 



fasin st. m. (saknar obest. form och pluralis): Busen. 



Så ock i Pärnå i Nyland, jtV fasakus i Kronoby i Öster- 

 botten. 



fassna indekl. st. n. Hudsjukdom, och äfven annan sjukdom, 

 som tros härröra utifrån och tillskyndas af onda makter. 



fast konj. Fastän, ehuru. 



fask adj. Falsk. 



fass m. st. 1. (utan plur.): Farfar. 



fass i. sv. 2. (utan plur.): Farmor. 



fatan n. st. 3. Handtag (på grytor o. dyl.), 



Fins ock i Vasa läns norra svenska sockneraål, i de norrl. 

 munarterna, i Dalarne och Eoslagen. 



fatas vb. dep. sv. 1. Fattas. 

 fäder 1. /"«>", plur. fceder 1. féäcr m. anom. Fader. 

 fåld m. st. 1. Fåll. 

 fåli adj. Farlig. 



fåli adv. Ofantligt, omåttligt, t. ex. fåli stör åp se: mäkta 

 storm o dig. 



* fdi sv. vb. 1. Försumma sitt arbete för lek och skämt. 



Adj. fal i bet. ledig, sysslolös fias i dalskan. 



* fän, best. form fänin st. m. (utan plur.): Fan. 



*fdr st. vb. 3. Fara; nytjas stundom pleonastiskt utan nå- 

 gon särskild betydelse, t. ex. han far o döir: han dör, 

 han far o super: han super, he får o vål ilaM: det an- 

 tager en elak art. 



fåsinas adv. Vidunderligt, fasligt. 



Kanske af fsv. fasi .- fasa ; jfr ösinas. 



fåt n. st. 3. Fat. 

 fdty n. st. 3. Fartyg. 

 feil n. st. 3. Fel, lyte. 

 feit adj. Fet. 



