195 



hav 1. h('t vb. aiiom. Halva; tales. liav åt: varna, förvarna. 

 */i«7t; m. sv. 1. Hake. 



Mld st. vb. 2. Hålla; talesätt: hdUl i laij: hafva olofligt um- 

 gänge, Mld suggun i ora: uppskjuta ngt dag från dag. 

 hdld n. st. 3. Håll, stygn. 

 *Jidm [ett] sv. vb. 1. Efterapa, härma. 



I Kronoby s:n i Osteib. hanta ett id. Hclsingl. hamla etle: 

 söka att likna. 



"^hån m. sv. 1. Hane. 



händ, pl. händer f. st. 2. Hand; talesätt: ha Udand händ: 



vara slösaktig. 

 Hans nom. propr. Johannes. 

 *hät sv. vb. 1. Hata. 

 hat st. n. (utan plur.): Hat. 

 hav n. st. 3. Haf. 

 he pron. se han och hin. 

 he konj. Att (framför verbum tinitum). 

 Hedd nom. propr. Hedvig. 

 hede pron. se hände, 

 hdl adj. Hel. 

 heim n. st. 3. Hem. 

 heim adv. Hem. 

 heiman n. st. 3. Hemman. 

 hmnan adv. Hemifrån. 

 hemkomst st. f. (utan pl.); Hemkomst. 

 hchnli adj. Henunastadd, husvarm. 

 heimv0r adv. Hemma. (Eg. hemma-vid.) 

 hett sv. vb. 2. Heta. 

 heit adj. Het. 

 hejj intcrj. Hej. 

 //<7./; f. sv. 2. (utan pl.): Hicka. 



