199 



läudska svenskan och torde äfven vara vanligt i Sveiige. ehmu 

 det ej upptages i Sv. Akad. Oidl., ej hällei- hos Dalin. , 



licev adj. Dugtig; licev av se: själfbelåtcii, inbilsk, liögfärdig. 

 Alhnäiit i Sveriges o. Finhvuds svenska hiiidsniål ; fn. hafr. 



höi 11. st. 3. IIö. 



liölcs adv. Iluru, liuriilcdes. 



hör adv. se höks. 



höft sv. vb. 1. Hålla upp, stanna, t. ex. prostin c hrd ii pre- 

 dik, hare cm int sku höfi alt et lite, to an nkodar i 

 kladdin (konseptet). 



Nyl. hörta, härta id. Östcrgötl., Västergötl., Smal., Kalmar 

 län hirtd sej 1. herta sej: häjda sig, fu. hirlask id. 



höiii n. st. 3. se göul. 

 Mur n. st. 3. se göui. 

 höurot adj. se göulot; sammans. sömn-höurot : lialfvaken. 



Nyl. hfroger, hfrot, hiroger: yr, yrvaken; Ny-Karlehy s:n i 

 Österbotten höuro: fånig. 



höut SV. vb. 1. Bädda. 



Fin. hautoa id. Kyl. hOuta, heta. 



* hövjcsi i. st. 1. Hufvudgärd. 



hog adj. Hög. 



*h0k f. sv. 2. Haka. 



hon n. st. 3. Hörn. 



hor, pret. hol, siipin. hof, sv. vb. 2. Höra. 



höst m. st. 1. Höst. 



hot sv. vb. 2. Hota. 



*hov n. st. 3. Hufvud. 



I. 



i aftost adv. I går afton. 



i hcei adv. I hjäl. 



i höstast adv. I höstas. 



