202 



*jév f. st. 1. Så mycket foder, som på en gång gifves åt 

 en ko. Att afmäta detta kallas svei}) jeven. 



Mellersta Nyland gäro, Vörå s:n i Österbotten jevu id. När» 

 pes sreip jeven motsvaras af uyläudska intr. vb. gäva sv. 1. 



jiftas vb. dep. "sv. 2. Giftas. 



jimeln adj. Nedlåtande, hygglig i sitt sätt. 



jiri adj. Flitig, t. ex. han e jirian än dr, men int je an små: 

 han är arbetsaniare än andra, men icke girig. 



jisn sv. vb. 1. Gistna. 



j'm adj. Gen. 



Joss nom. propr. Johannes. 



jö adv. Jo. 



jöl f. sv. 1. Jord. 



Jösip nom. propr. Josef. 



jii 1. juv st. vb. 6. Ljuga. 



jus n. st. .3. Ljus. 



justdnd m. st. 1. Ljusveke. 



Nyl. tända, Estl. (Rågö) tån, Gotl. tanä, Skåne tände id. 



juster f. sv. 2, Ljuster. 



jiU st. vb. 6. Gjuta. 



jymber f. sv. 2. Tacka, som första gången lammat. 



Fn. gymbr: årsgammalt lam; ordet lefver i de flesta svenska 

 landsmål, ehuru under växlande former. 

 Jåp nom. propr. Jakob. 

 jädd f. sv. 2. Gädda. 

 jäkJces vb. dep. sv. 1. Gäckas. 

 jäld sv. vb. L Snöpa, gälla. 

 jäldar m. st. 2. Snöpare. 

 jämn adj. Jämn. 

 jämst adv. Till och med. 



Nyl. jämst id. 



jämt adv. Jämt. 



