230 



remi vi), imp. «v. 1; he remjar: ljudet af ett vallhorn höres 

 från långt afstånd dallrande genom skogen, 



Helsingl., Västerb. rämja o. rami: bräka; skrika, gråta häf- 

 tigt (om barn); i senare Ix-iii. ockKu i Härjed., Söderniaul., 

 Närike; i Fryksd. rämwj: rånia, Fii. remja: ryta, norska Idsm. 

 remja : ,,skrige, braege" A^sen. 



*rép sv. vb. 1. 1) Rapa. 2) Kifva sönder. 



*rés sv. vb. 1. Taga skinn och späck tillika från själ. 



Jfr Norrb. rees : fjälla (fisk). 



resor f. sv. 2. (utan sing.): Afskräde af all annan fisk än 

 ströming, jfr jcil. 



I norrländska landsniäl samt Nyländskan rces: innanmäte 

 afskräde af fisk; i Vasa läns nordl. svenska socknar rwsur id. 



résof adj. Otäck, smutsig. 



Nyl. rcKSoger 1. rcesi id. 



résiis adv. Medsols (eg. rät-sols), från öster till väster. Jfr 



ansus. 

 rét sv. vb. 1. Uppfyllas med mjölk i jufret mot kalfningsti- 



den (om kor). 



Enl. RiETz fn. rceta id. (fins ej hos Cleasby-Vigfusson eller 



Fritzner). i Uppl., Södermani., Närike, Österg., Smal., Nyland 



räta (långt ä-ljud), Gotl. rätta id. 



rétens adv. Riktigt, fullkomligt, t. ex. jer c gutt tubak liitt- 



jenar? Ja, rétens. 

 rév n. st. 3. Ref (i segel). 

 rm'n' st. vb. 4. Rinna. 

 ririg m. st. 1. Ring. 

 ri m. sv. 1. Ria. 

 ri n. st. 3. Timmermans linjal. 

 rid st. vb. 5. Rida. 

 rik adj. Rik. 



