231 



rit st. vb. 5. 1) Resa upp. 2) Stå upprätt, men stödd mot 

 något, t. ex. rit mot väddjeiL 



Nyland, Västerb., Medelp. rit o. rita, Dalaine ratta njrp: resa 

 upp, ställa upp att stå. 



riv st. vb. 5. Rifva, rycka; nytjas ock impersonelt om blå- 

 sten: he river tilT. 

 rodd adj. Hafvande. 



Likaså i Nyland, Helsinki., Näriko, Kalmar liui. Då det fins 

 å så vidt skilda orter, år det trol. allmånt. Kietz har det icke, 

 men väl vb. rä : virginem gravidam facerc, som säges nytjas „i 

 praes. infinit., de med supinum sammansatta formerna samt stund- 

 om i prajs. oeli impf. i konditionala satser". Hvar detta ord före- 

 kommer i denua betydelse, nämner han icke. 



roniH m. st. 1. (plur. ovanl): Fiskrom. 



I\k'd slutljudandc n återfins ordet äfven i Södermanl. och 

 Dalarne (runn), i södra Gotl. (räun); fn. hrogn id. 



rmnn m. st. 1. (utan plur.): Rom (spritdryck). 



rosli [nér] vb. imp. sv. 1. Snöga, regna. 



roslc n. st. 3. Smolk, dam, sopor. 



r åskväder n. st. 3. Snöyra. 



ro sv. vb. 3. Ro. 



röd m. st. 1. Årlikt trä, hvarmed gröt o. dyl. omröres under 



kokningen. 

 röli adj. Rolig, lustig. 

 rop sv. vb. 1. Ropa. 

 rukot adj. Skral, dålig. 



Allmänt i svenska Österbotten. 

 rust sv. vb. 1. Ställa till, rusta. 

 ruti adj. Rutten. 

 råd vb. imp. sv. 1; he rudar = är afton- (morgon-) rodnad. 



Västerb. o. Nyland röda, Västergötl. rua: rodna, „dä ruar 

 på himmeln"; fsv. rudhna : rodna. 



