236 



shJt n. st. 3. Skot. 

 >>kn'ft f. st. 1. Skrift. 

 a/crémas vb. dep. sv. 2. Skrämmas. 

 sJcrid st. vb. 5. Skrida. 

 skrik st. vb. 5. Skrika. 



skri/i) sv. vb. 2; förekommer blott i förbindelsen skr^p tidin: 

 förkorta 1. på angenämt sätt fördrifva tiden. 



Vilsterb. skrmq) id. 



skryp adj. 1) Af ringa varaktighet, snart förtärd. 2) ]\Iunter, 

 tretlig. 



I norrländska landsmål och Dalariie skrup, skrup id. I Vasa 

 läns nordl. svenska socknar fins adv. skry/t. skruft: fort (om tid). 



skrypels f. st, 2. Förströelse, nöje. 



Kronoby s:n i Vasa län likaledes. 

 skryt st. vb. 6. Skryta. 

 skuff sv. vb. 1. Skuffa. 

 skuld sv. vb. 1. Beskylla. 



Dalska skuldå id. 

 slctdd f. st. 2. Skuld. 



skulH' sv. vb. 1. 1) Synas på långt håll, t. ex. Imn (fjöftjun) 

 skuWar grann'. '2) Hägra; i denna betydelse nytjas 

 ordet vanl. impersonelt, lie skulTar: det hägrar. 



Gotland, Nyland sktdla, Ilelsiugl., Gästrikl., Södermanland, 

 Västmanland skullra: synas på långt håll. Åland sknlla, Vä- 

 sterb. skull: hägi'a. 



skulT m. sv. 1. Skulle, vind. 



skumpäi sv. vb. 1. 1) Kasta trissa. 2) Rulla fram. 



skumpäi f. sv. 2. Trissa. 



skurr sv. vb. 1. Åka kälke. 



Nyland: skurr 1. skurra id., skm-r åv : hafva god fart. 



ském n. st. 3. (utan plur.): Skum. 

 * skur f. sv. 2. Skåra, skråma. 



