237 



'^' sMd sv. vb. 1. Skåda, se. 

 sMi) 11. st. 3. Skåp. 



* sMt sv. vb. 1. Skotta, iindanföra med skottkärra 1. med 



skofvel, t. ex. skål upp vcdjin, shåt ut sandin. 



* sMt 11. st. 3. 1) Skott. 2) Sjukdom hos människor och 



husdjur; den person eller det kreatur, som fått „skote^\ 

 säges vara jönomshuti. 



* sMt n. st. 3. Gång (vicis). 



* skav n. st. 3. 1) Skjul, lider. 2) Möss-skärm: liivskove. 



Södermani., Närike, Östergötl. sköce : skjul, lider. 

 '* skav n. st. 3. Gång, skof. 

 skåvtås adv. Skoftals, vissa gånger. 

 sköut n. st. 3. Sköte. 



* smak sv. vb. 1. Smaka. 

 smak st. m, (utan pl.): Smak. 

 smdi adj. Smal. 



* smed m. st. 2. Smed. 

 smukka adv. Kvikt, passligt. 



Fsv. smökker, dan. snmk: vacker, snmkkt adv. vackert, ange- 

 nämt (södre Smaland). 



smupltrun n. st. 3. Smultron. 



smyri sv. vb. 1 Smörja (jfr afh. s. 117 not. *); tales. smyrl 

 se nér: slå sig ned, taga plats på ett oförskämdt sätt. 



små adj. Småaktig, snål (små åv se); i plur. äfveii med 

 samma betydelse som högsvenskans små. 



I Helsingland likaså. 

 stnätt sv. vb. 1. Slå, t. ex. smäit handen: slå hand, gifva 

 ett handslag. Talesätt: smätt i fö nain: gifva ngn ett 

 slag, smätt se nér se smyri se nér. 



Jfr smita pä 1. till: slä (allmänt), Västerb. smit: slag. 



smalas vb. dep. sv. 1. Smulas; smalas hoff, smölas sönder. 

 Västerb. smöljäs id. 



