241 



s2'>o'k m. st. 3. Spök. 



staM, best. form stattjin, m. st. 1. Stack. 



stald; best. form sfalchcm, m. sv. 1. Eldrummet i spisen. 



Västerb. stäkk: spisel, Åiigermanl. stak-e : eldstad. Jfr norra 

 Ångermani. stakk-ståhlpe : spis-stolpe (Sidenbladh). 

 Stan 11. St. 3. Stall. 

 sfapäi m. st. 1. Stapel. 

 stark adj. Stark. 



sta st. vb. 3. Stå; tales. sta vör låg: förblifva i godt stånd. 

 städ, pl. stéder, m. st. 2. Stad. 

 * sfdk m. sv. 1. Stake, staf. 

 stdmhlot adj. Stapplande. 

 stdmljäl sv. vb. 1. Stappla, ragla. 



Gotl. stamhlä, Norrb. stammla, Kalmar län, Helsingl., Nyland 

 stommla id. 



stan sv. vb. 1. Stanna. 

 stätjg, pl. stéfjger, f. st. 2. Stång. 

 stdrjgas vb. dep. sv. 1. Stångas. 

 stdtish adj. Skrytsam, prålsjuk. 

 ståver m. st. 1. Stör. 



Fsv. staver id. lefver i många landsmål. 



stein m. st. 1. Sten. 



stikk st. vb. 4. Sticka. 



stiJck f. sv. 2. Sticka. 



stilTmöd adv. Alldeles, mol; ordet nytjas blott i förbindelsen 



stilTmöd ömsand: mol ensam. 



Västerb. stillman o. stillmol, Helsingl. o. Jämtland stillmolene 



id. I Vasa läns nordl. svenska socknar stillm, stillmo, stillmot, 



stillmögen (eismen). 



stig st. vb. 5. Stiga. 

 Stin nom. propr. Kristina. 

 stokk m. st. 1. Stock. 



16 



