242 



stond i. st. 1. Stund. 



stondom adv. Stundom. 



storkn sv. vb. 1. 1) Kväfvas. 2) Dö (om djur), jfr stärh 



Fsv. slorkna : furkväfvas. Storkn i bct. 2 är vanligt i sven- 

 ska Österbotten. 

 storm m. st. 1. Storm. 



stöman n. st. 3. Form för prässning af ost, tegel o. dyl, jfr 

 tnötan. 



RiETz upptager stoman : stomme, uppränning, utan att angifva 

 hvilket landsmål ordet tillhör. Från Västmanl. och Södermani. 

 har han gärsgars-sloma^i : märken elter en ujipiitVen gammal 

 gärdesgård. 



stör adj. Stor; talesätt: stör åp se: högfärdig. 

 störas vb. dep. sv. 1. Högfärdas. 



Uppgifves af Rietz vara allmänt. 

 strand^ pl. stréndcr, f. st. 2. Strand. 

 strärjg ådj. Sträng. 

 stråyigjér sv. vb. 1. Prässa gäldenär till likvid. 



Södermani. stränga id. 



strett sv. vb. 1. Stänkas om kring. 



Under formerna strifta. strita (somligstädes med stark böj- 

 ning) återfins ordet ganska allmänt i Sveriges o. Finlands sven- 

 ska landsmål. 



strériy m. st. 1. Sträng. 

 strid st. vb. 5. Strida. 



strijh st. vb. G. Stryka; strffkase är en bland allmogen myc- 

 ket nytjad massage. 

 strå n. st. 3. Strå. 

 strömirjg m. st. 1. Ströming. 

 turslcas vb dep. sv. 1. Sturskas. 

 *,s% f. sv. 2. Stuga. 



