246 

 sylm m. sv. 1. Svullnad. 



Vöni s:n i Österb., Åland sijlma, Helsiugl. sulma 1. solma, 

 Södermani. sullme, Västerb. o. Jämtl. suU 1. siill id. 



syns vb. dep. sv. 2. Synas. 

 si/näst adj. Sydligast. 



Likaså å öarna i Kvarken; Närike simnerst, in. sunnarst id. 

 syri f. sv. 2. (plur. ovanlig): Sörja (is-, snö-). 

 syster, pl. sy strör, f. anoni. Syster. 

 syj)l f. sv. 2. Syssla. 

 syJM st. m. (utan pl): Svält, hunger. 



Fsv. STflter, sulter id., Ilelsingl. o. Västerb. sylt, Gotl. sitlt, 

 Ångermani. sölt. 



syd sv. vb. 3. Luta, t. ex. stugun sy der ot idstran Jcantin; 

 refl. syd se: hvila sig, taga en blund. 



Västerb. likaså, Nyl, Uppl., Södermaul., Östcrgötl. syda, suda, 

 Gotl. säudä id. 

 syl m. st. 1. Syl. 

 syt sv. vb. 2. Sucka. 



Västergötl., Smal, Hall. sy ta 1. suta: sörja, ängslas; in. sy ta: 

 klaga. 



sytar m. st. 2. En, som betalar sytning. 



så m. st, 1. Så. 



sä adv. se so. 



'^- säd n. st. o. (utan plur.): Fisksoppa, spad. 



P'sv. sup, fn. soö: spad; ordet lefver i de flesta landsmål. 



såld sv. vb. 1. se séld. 



såld n. st. 3. Såll. 



'^ sån, pl. söner, m. anom. Son. 



* såp m. sv. 1. Skvätt, tår, t. ex. mjölk-sopan: litet sötnijölk, 



i synnerhet den, som gifves små barn, då det silas. 

 Helsingl. sop2)e, mjölkso2)pe id. Västerb. sopa: spenvarm mjölk. 



I nordligare svenska socknar i Vasa län sopa: skvätt. 



