248 



éitt räkn. Sjätte. 

 sön n. st. 3. Hjon. 



sonas vb. dep. sv. 1. Beskiirma sig, yttra häpnad 1. förun- 

 dran. 

 son se vb. refl. sv. 1. se sonas, 

 söirun n. st. 3. Hjortron, jfr skalibér. 

 stjeid f. st. 1. Sked. 



stjelna 1. sijilna m. (utan plur.): Skilnad. 

 stjepar m. st. 1. Skeppare. 

 stjéi st. vb. 1. Stjäla. 



^* stjén n. st. 3. Sken (plötsligt, t. ex. blixtens), jfr stjin. 

 * stjép n. st. 3. Skepp. 

 stjér st. vb. 1. Skära. 

 stjér f. sv. 2. Klar rand på eljes molntäkt himmel. 



Halland skära: ljus klar fläck 1. strimma på eljes skybetäkt 

 himmel, Småland blid-skära: klar strimma mellan molnen, som 

 anses förebåda blidväder. 

 stjér n. st. 3. Skär, klippa. 



åtjiles vb. dep. sv. 2. Skiljas. 



stjin n n. st. 3. Skinn. 



stjiti adj. Smutsig. 



stjin st. vb. 5. 1) Skina. 2) Synas, se ex. under fég. 



stjin n. st. 3. Sken, jfi stjén. 



stjit st. vb. 5. Skita. 



stjit m. st. 1. 1) Skit. 2) Stackare. 



stjöt f. sv. 2. Skjorta. 



stjuil sv. vb. 1. Skölja. 



stjuss sv. vb. 1. Skjutsa. 



stjuss m. st. 1. Skjuts. 



stjui i. sv. 2. Stäfva. 



Nyland stjulo, sulo, Södermani., Östergötl., Sraål., Öland, Hal- 

 land skjula, fn. skjöla id. 



