25« 



tan f. st. 1. Tall. 



tamp m. st. 1. Taiiip; smns. aeltaminn: öglan, som trades 



genom ajsun och livari pinnen stickes. 

 tanas vb. tlep. sv. 1. Hträcka sig (för att nå något), t. ex. 



lYioan jc soles lärjg, so an int nantin götar tauaa. 

 fann, pl. tänder, f. st. 2. Tand. 

 tassn sv. vb. 1. Slockna; tassn ut vb. imp.: glöden förkolna, 



fasan av vb. imp.: det tystnar af, livilket uttryck äfven 



användes om någon, som ligger i själtåget. 



Södermanl., Uppl. tassna ul id. 

 tå st. vb. 3. Taga; talesätt: tu frän se: försvara sig, t. ex. 



han va Mein ti fä frän se. 

 få(j n. st. 3. Tag. 

 tak n. st. 3. Tak. 

 *tdl sv. vb. 1. Tala. 

 tal n. st. 3. Tal. 

 tån 1. tanden adv. Därifrån. 

 tänd m. st. 1. se jtistånd. 

 tdrjg, pl. térjr/er, i. st. 2. Tång. 

 tcgas vb. dep. sv. 1. Ämna sig till, men itfke verkställa. 



Västerb., Norrb., Åiigermaul., Helsingl. likaledes. 

 tei pron. se di 



teide m. och n., f. tvdde, pron, plur. Desse, dessa, de där. 

 teis sv. vb. 1. Långsamt plocka sönder. 



Nyl. teisa, Gotl. tajsa, VästOrb. tes id. 



teise 1. tcisenar m. och n., f. torse 1. försenar, pron. plur. 



Desse, dessa, de bär. 

 tempor f. sv. 2. (utan sing.): Upptåg, pojkstreck. 



Nyland tempo, pl. lempor id. Fin. lempjru: grepp, tag, knep. 

 Såväl de svenska dialektordcn som finskans temppu äro utan 

 tvifvel det italienska tempo: handgrepp vid fäktning, som genom 

 soldater införts i allmogens språk. 



