209 



steds" Aasen). I de flesta ötViga svenska landsmål finnes det 

 äfven, men böjes svagt. 

 ^lifét [äp] SV. vb. 1. Gnata. 



Västmanland, Östergötland, Smaland kreta id. I slstn. land- 

 skap finnas äfven substt. kreter in. och kreta f. 



Icrév sv. vb. 2. Kräfva. 



hint adv. Fort, raskt, iiytjas vanligen i sammanstälhiingen 

 täi hint: tala snabt och flytande. 



Fn. kringr: lätt, ledig; fortlefver i en mängd landsmål. 

 hroppanhm n. st. 3. Paltbröd. 



Ilögsv. krop2)kakor betyder ett slags bullar af mjöldeg med 

 fyllning af hackadt kött och fläsk. Kropp \wA samma betydelse 

 som Närpesordet kroppanbro fins i ett ])ar sydsvenska landsmål, 

 krijpa 1. kräpa i Ostergöiland. 



kroras vb. dep. sv. 1. Skryta (med sitt mod, styrka 1. d.). 



Jfr adj. krorastinn, krävstinn: högfärdig, allm. i Idsm. 



Jcrög m. st. 1. Krog. 

 krök m. st. 1. Krok. 

 krökiit adj. Krokig. 

 kriik f. sv. 2. Kruka. 

 kryss sv. vb. 1. Kryssa. 

 kri) adj. Kry, i'ask (mest om ålderstigna). 

 krälas [i hop] vb. dep. sv. 1. Krympa till sannnans, ss. t. ex. 

 näfver i eld. 



I norska landsmål kr i/last: blive krnm eller puklct (Aases). 



kri'/n sv. vb. 1. 1) Kröna. 2) Klämma, tukta; jfr kniister. 

 Fn. krJHci, Västerbotten o. Nyland kryn: kröna. Likaså i 



Kronoby och Vörå socknar; i K:by betyder ordet äfven skrynkla. 

 kryp st. vb. 0. Krypa. 

 *krås sv. vb. 1. Tillfoga „krosc'\ 

 *krås n. st. o. (brukligt blott i best. form sing. krosc): Ett 



slags barnsjukdom, föranledd af onda väsenden (rådar- 



cr): se språkprofvet i atli. sid. Iö4 f. 



14 



