212 



Ml m. st. 1. Stjälk och blad af rotväxter. 

 *1iåt sv. vb. 1. Kåta, tälja smått. 

 ^kåt m. sv. 1. Koja, kåta. 



L. 



lahh m. st. 1. Stor, grof hand, t. ex. han huld hrän'n'vins- 

 arjkare milan lahhau, som he sku ha vyri en kvattes- 

 poft (kvartersbutelj). 



lakan n. st. 3. Lakan. 



lakk sv. vb. 1. Rinna, lacka, t. ex. svettin lakka åv mc. 



lappkvid m. st. 1. Hvhfvelvind. 



I Vasa läns nordl. svenska socknar lappil (är senare leden 

 il eller pill) „När bonden (i Skåne, Gärs härad) om våren ser 

 en sådan hvirfvel fara öfver åkern, spottar han och korsar sig, 

 emedan han är rädd för Lnppskott." Hyltex-Cavallius: Värend 

 och Virdarne II s. 20. 



lass n. st. o. Lass. 



last sv. vb. \. 1) Lasta. 2) Tadla. 



■^Idg sv. vb. 1. Laga. 



låfjom adv. Lagom; ordet har stundom en förringande bety- 

 delse, t. ex. lufjom J)lur: mindre klok, 



länd n. st. 3. Land. 



lårifj adj. Lång. 



Idrjcjskorik m. st. 1. Långbent person, se skotjk. 



leid adj. Led; hin Icid: den onde. 



leides vb. dep. sv. 2. Ledas. 



leidun sv. f. best. form; ordet nytjas veterligen blott i sam- 

 manställningen fä leidun: ledsna. 



leik m. st. L Lek, skämt; op Icik: på skämt. 



Icit sv. vb. 1. Leta. 



lekatt f. sv. 2. Lekatt, hermelin. 



