215 



lyssm 1. lysm vb. imp. sv. 1. Lysti, flamma (om noiisken), 



lie lyssmar. 

 lyssman n. st. 3. (pl. obr.): Norrsken. 



Helsiugl. hjsma: Ijiisraiul, Viisterb. lyssn: uoirsken. Diihuiie 

 lysur, Jämtl., Härjedal. lyse icl. 



ly SV. vb. 1. Lindrigt värma, ljumma. 



Helsiugl. (Bjiurikors s:n), Dalanie (Mora s:u) lya, Västerb. 

 ly: iqjpviirma, fn. AZy/a. 



lyin adj. Ljum. 



Kronoby s:u i Österb. lujjin, i nonl. landsmål i^, fn. A^yr id. 



hjn vb. imp. sv. L Lugna; he lynar: det lugnar (om vädret). 

 Fn. lygna; åteifius under formerna Iv^na, lyna, lygna i flere 

 svenska landsmål både i Finland ocli Sverige. 



lys sv. vb. 2. Lysa. 

 * låg m. sv. L Lage. 

 låg f. sv. 2. Vindfälle. 



Fn. läg ; allmänt i landsmålen. 



låg adj. Låg. 



"^låk n. st. 3. Lock. 



*låm m. st. 1. Skaft. 



Fn. hlumr : Landtag på en åra. Lcfver under formerna lumm, 

 lomm i uorrl. landsmål, Nyland o. Södermanland. 



lån sv. vb. 1. Låna. 



km n. st. 3. Lån; talesätt: läne gar heim léaud: lånet åter- 

 betalas i knappaste mån. 



lån adj. Luden; län i Jiöve: okammad. 



Angermanl., Västergötl. loen, Skåne löen, i norska landsmål 

 läen, leen, lauen, fsv. lopin, ludhin, fn. loöinn. 



lät st. vb. 2. Låta, ljuda. 



lägg, pret. låg, supiu. laht, sv. vb. 2. Lägga. 



lägg m. st. 1. Lägg. 



läggs vb. dep. anom. (se afh. s. 123): Lägga sig. 



