217 



lölit sv. vb. 1. Lykta, afshita, upphöra; talesätt: he e loktahc: 



det sker platt icke. 

 Umin sv. vb. 1. se lämn. 

 löutot adj. Våt, slaskig. 



Jfr Nyländskaris (jlntot (Pain;!), (iloitoger (LappträsK) tiicil 

 samma betydelse som Narpfsorilot. ÄtVen ma jämföras vh. glöla, 

 glööt, som förekommer i cii mängd landsmål och betyder: röra 

 i vatten, åka uti en blöt och nästan bottenlös väg m. m. d. 

 hxl sv. vb. 1. Lyfta upp ngt mycket tungt t. ex. ett hus. 



Jfr kanske fii. hlava: Uppstapla. Ang. e — a se afh. § 20, anm. 2. 

 lod f. SV. 2. Stock 1. stäng, hvarmed man hdar. 

 hp sv. vb. 2. Löpa. 

 ?os adj. Lös. 



M. 



Magg nom. propr. Margaieta. 



31ajj nom. propr. Maria. 



maU sv. vb. L Göra mall 1. modell; göra första utkastet 



till ngt. 

 maUvii. st. L Älodell; tales. int maUin = int hiasfje, se ht ask. 

 mann st. m. (plur. likaj: Man. 

 marh m. st. 1. Mask. 



Formen vmrk är (jämte makk) allmän i svenska och norska 



landsmål, fsv. mark, fn. madkr. 



mark f. st. 2. Mark. 



7nark n. st. 3. Märke. 



markna m. st. 1. Marknad. 



marr sv. vb. 1. 1) Smågräla. 2) Gräma sig (impersonelt), 



t. ex. ]ie marra i me. 

 mast, pl. mäster, f. st. 2. ÄLast. 

 maplt st. n. (utan plur.): Malt. 

 Matt nom. propr. Mattias. 



