225 



ottund liikn. Åttonde. 



ovanfö adv. o. piep. Ofvanför. 



ovanåp adv. o. prep. Ofvanpå. 



r 



O. 



fj privativ prefix. 



obéndot adj. Svårhaiidterlig, ovig. 



ubåkiot adj. Obäklig, klumpig, pluiiip. 



öhärr/d adj. Som har svårt att uthärda sin belägenhet. 



åbonor f. sv. 2. (utan sing.): Onda böner. 



Fu. nbcenir : förbannelser. 



ödédot adj. O snygg, otäck. 



öévlof adj. Försumlig och oskicklig tillika. 



Jfr Kyl. (Ingå) ocevlo: olycka, missöde, Kalmar län övävlier: 

 ovanlig i ngt afseende, fsv. (VGl.) ofmfii: oöfverviunelig svårighet. 



ofcclot adj. Ofärdig. 

 oförhappandes adv. Oförhappandes. 

 öförvdrandes adv. Oförvarandes. 

 ogrunda adv. Utomordentligt. 



Uppland o. Närikc ogrunnat, Fryksd. (Värmland) ogrunndoet, 

 Ilelsingl. ogritnna id. 



ögruta adj. Fastande, se griit. 



öhappii adj. Oförmodad, öfverraskande, t. ex. öhappli dod. 



oJioga adj. Håglös. 



ojiid adv. I högsta grad, synnerhgeu. 



oklar adj. Redlös. 



öknökt adj. Olämplig, otillbörlig, oskicklig. 



öi n. st. 3. 1) Ord. 2) Bokstaf. 



öm sv. vb. 1. 1) Vädra. 2) Dunsta, lukta. 



Jfr skånska ömma: röka, norska landsmål ome : ,,Rog, Lugt 

 af noget, som bra^nder" Aasen. 



15 



