227 



pig-yohh m. st. 1. Gammal flicka. 

 pjasar m. st. 2. Stackare. 



Västerb., Skåne jw/as, Västergötl. /^yVJs id. 

 pjnsh [äv] sv. vb. 1. Pallra i väg. 



I nonläiidska landsniiil pjaska, pjaask : ga i slask, i Götaland 

 pjaska: gä tyst, handla långsamt ocli soligt. 



pjasot adj. Småfjollig. 



"^ pjulåahiv f. sv. 2. Spetsig stickad mössa, som iiytjas af 

 gubbar och gossebarn. 



I Mora o. Älfd. (Dalaruo) j>jiik-iUta : kågclformig niikssa. 

 Allmänt i svenska landsmål förekommer pjukk, pjokk betydande 

 uppstående spets 1 ngt liknande, ss. en liten hög, höstack, sä- 

 desskyl, liten kolmila o. a. 



jyiiTjJc sv. vb. 1. Lunka. 

 pjäpJtot adj. Paltig, trasig. 



Kronoby s:n i Österb. pjältu sbst. o. adj. trasa, trasig, Skåne 

 o. Blek. 2JJ<ilfter pl. t. trasor. 



pia(/(/ [åp] SV. vb. 1. 1) Slå, mörbulta. 2) Belasta med 



böter, iitskylder 1. dyl. 

 plagg se vb. refl. sv. 1. Kläda sig till skydd mot köld. 

 piagg n. st. .3. Plagg. 

 "^piég sv. vb. 1. Förpläga, undfägna. 

 pläga adj. (eg. pret. part. i\.{ plég): Drucken. 

 pojh m. st. 1. Pojke. 

 poU f. sv. 2. Bubbla, vattenbläddra. 



Fin. pullo : vattenbläddra. 



pott i. sv. 2. Butelj. 



Västerb., Fryksd. (Värmland) jjott id. 



pol m. st. 1. Port. 

 predik sv. vb. 1. Predika. 

 *prék [åv] sv. vb. 1. se /)ja6Z; ilv. 

 präst m. st. 1. Prost. 



