96 



linen tietämättömyys täällä kalkista ja sen käyttämi- 

 sestä, sekä sen vaikea saanti paikkakunnassa, pakoitti- 

 vat häntä ensi-isknllaan turvautumaan luonnon omaan 

 puolustusvoimaan etupäässä talii — Hakoisten linnaan. 

 Mutta tuo varnstnskeino, joka ilmaantun sekä Hakois- 

 ten etta Hämeenlinnan vallikaudoissa, kuuluu kummin- 

 kin jo keskiajan alkupuoliskon linnoitnstaitoon *), ja 

 puuttuu muissa kerrotuissa linnoissa, jotka övat kaikkea 

 keskiaikaisnntta vailla. — Tietysti Hakoisten linna näytti 

 Hämeenlinnan rinnalla, joka arvattayasti kohta valloi- 

 tuksen jälkeen kohotti jättiläismuotonsa, aivan vähäpä- 

 töiseltä ja hakoiselta, josta elikä saikin pilkallisen ni- 

 mensä? (Tuo väkäarvoinen Unikkolinna näytti tietysti 

 vielä kelpaamattomammalta puolustukseksi, josta ehkä 

 sen vielä pilkallisempi nimi?) 



Eikä Hakoisten linna siis syyttä ole saannt osakseen 

 niin paljon arveliiita, jotka övat viimeisien vnosisatojen 

 kuluessa tuUeet näkyviin, ja jotka melkeen kaikki viit- 

 tavat yliteyteen Hämeenlinnan rakentamisen kanssa. 

 Kninka paljon enemmän syytä meillä on tämän arvelun 

 otaksnmiseen Hakoisten linnan suliteen, kuin mnitten 

 keiTottujen, ölen koittannt osoittaa. Vanhin tieto tässä 

 siiliteessa Hakoisesta on tietääkseni eras kihlakunnan 

 oikeuden pöytäkirja vnodelta 1625, joka löytyy Hakois- 

 ten kartanon talonkirjojen joukossa ja jonka parooni H. 

 G. Boije tarjosi minulle kopioittavaksi. Se alkaa näin 

 (snomennettiina) : „Oikeuden eteen astui Hakoisten kar- 

 tanon vonti Tnomas Eerikinpoika, ja näytti Oikeudelle 

 korkea-arvoisien kuningasten Kustaan ja Eerikin kirjeen 



*) II. HildebraiKl y. m. Sveriges liistoria fr. äldsta tid till våra 

 dagar. II: lOli ja 4S(). 



