90 



käyttää sirppiä, jota hän oppi jo pakanallisaikana. He- 

 voisia hän tietysti myös osasi tähän aikaan käyttää ja 

 ohjata; sitä osoittaa h>ydetyt hevoisen Inut ja kolmen 

 knolaimen kappaleetkin. Ehkä niitä kuitenkin enemmän 

 käytettiin ratsastamiseen knin kaskimailla. Paljon piti- 

 vät muinaiset Hauhon kihlakuntalaiset soljista ja ren- 

 kaista. 11 (eli 4 kupura, G hevoisenkengänmtiotoista ja 1 

 vyöhihnan-) solkea ja 15 (eli 5 ränne-, G spiralikierteistä 

 ja 4 vyö-) rengasta todistavat hyvin heidän oUeen va- 

 rallisia ja puvnstaan huolenpitäviä. Knpura- tahi he- 

 voisenkengän muotoisilla soljilla oli mekko 1. nuttu yl- 

 häältä kiinnitetty, niinkuin nsein vieläkin nähdään riihi- 

 ukoilla. Uuman ympärillä oli vyö, joka oli varustettu 

 sekä soljilla etta solituksilla. Taikka pidettiin paremmissa 

 paikoissa suolivyön ympärillä vyörenkaita, mikä erittäin 

 lienee olliit tapana naisilla; sillä naistenkin tavaraa on 

 löydöissä oUut. Heidän omaisuuttaan övat ainakin ran- 

 nerenkaat ja niolemmat ketjut 1. vitjat, joista aina vii- 

 meisiin aikoihin usein nähdyt hopeiset kaulakäädyt, jotka 

 ennen kuuluivat hääpnkiiun, erinomaisesti miiistuttavat, 

 josta syystä meidän täytyy pitää ne nykyaikaan säily- 

 neenä mninaisnuden jätteenä, Yhtä tarpeellista oli ennen 

 kuin nykyäänkin sekä puukko tiippineen miehelle etta 

 helmet naiselle. — Niittansnaulat todistavat, etta vainajat 

 haudattiin, pantuina pnuarkkuihin. Snlaneet kappaleet, 

 hiilet ja eläimen lunt övat Inultavasti jäännöksiä hauta- 

 jaisnhrista. MahdoUista on myös etta rimmiit poltettiin. 

 Siinä tapauksessa koottiin tuhka saviastioiliin. Muutoin 

 niihin arvattavasti pantiin ruokaa — niinkuin nykyään 

 joskus annetaan „taskumatin" tehdä vainajalle seuraa — ■ 

 hanen lämmitelläkseen Tuonelan kylmissä pirteissä. 



