74 



keitäkin todistavia tarinoita näiltä tienoilta *), mntta 

 koska hän ilmoitti pauneensa niille lisäksi „omiakiii^', ja 

 kun en löytänyt ainoatakaan ilimistä näillä paikoilla, 

 joka olisi muistanut vanhoilta knnlleensa niitä, käy mah- 

 dottomaksi antaa niille samaa arvoa, kuin alkuperäisille 

 kansan taruille, Sotaa muistuttavia niiniä täällä kyllä nä- 

 kyy olevan nseampiakin, e. m. Miekkamäki, Hakkuu- 

 ala, Sotiala, Rovin laliti, sekä Veitsinienii, Pyliäjärven 

 toisella pnolella vastajDäätä Hovin kartanoa, jossa arvi- 

 koittiin tapellnn siilien aikaan, joUoin „veittillä" tapel- 

 tiin, ja ehkä mnitakin. Sotaan pian itse Pyliäjärven ni- 

 mikin viittaa, kun sitä tarkemmin tarkastetaan. Omai- 

 suus „pyliä" lienee annettu suomalaisten alkuperäisen kä- 

 sityksen mukaan sille paikalle, joka ensinnä omaisuu- 

 deksi pyhitettiin 1. omistettiin, sillä omistaa on „pyliit- 

 tää itsellensä" ^). Koska tämä pyhittäminen olisi tapah.- 

 tunut? 



Muinaislöytöihin, luonnon asemaan ja paikkojen 

 nimiin katsoen vilalitaa luonnoUisesti se ajatus mieleen, 

 etta Suomen kansa, tähän paikkakuntaan elikä talvella 

 siirtyessänsä (Kymijoen johtamaa tietä ^) ja sitten Hol- 

 lolan ja Lammin kauttako), tappelussa jäällä sai Rovin- 

 lalidella voiton gotilais-kansasta, jonka arvellaan sitä 

 ennen maassamme asuneen? Tämä ajatus on tosin vaan 

 arvelu, mutta tämän asian laita kuitenkin mielestämme 

 jnuri puolustaisi ja selittäisi sitä nimeä, joka sen joh- 

 dosta lienee annettu tälle järvelle, joUa tappelu tapahtui, 



^) Helsingfors tidiiiiigiir: 185->. N:o 4, 23, 20, 27, 2!), 30; 

 Hämäläinen 1860. N:o 37; 1862 N:o 23; Suometav 1850. N:o 30; 1854. 

 N:o 22. 



-) A. Ahlqvist. Vestfluska kulturord. s. 1116. 



3) vrt. Suometar, 1853. N:o 24. 



