134 



se nimensä sai. Asian laita on nimittäin se, etta vesi 

 enneiimuinoin, niinkuin kerrotaan ja näkyykin, kulki 

 kirkoii eteläpuolella olevasta Paikkalan lahdesta Knkko- 

 lan ja Kääniieen snön kautta Luukkaan lahteen Katis- 

 ten ali- ja kirkon polijoispuolelle. Se paikka siis, josta 

 nykyään rantatie käy Vanajan kirkon sivutse, oli tämän 

 salmen pohjana, josta Paikkala, Kantola ja niiden välillä 

 oleva kirkonmäki, jossa kirkko sijailee, jäivät saareksi, 

 ruotsiksi ö. Nykyisen riiotsalaisen nimen Vånån 

 alkuperäinen mnoto on sentähden aivan oikeen, Vanö — 

 se on Vanan saari, vaikka se tietysti suomalaisten 

 suussa sai suomalaisen niuodon Vanaja, mikä nimitys 

 sentähden västa myöhemmin näkyy syntyneen tälle kir- 

 kolliselle pitäjäälle, joka oli alkimsa saanut pienellä saa- 

 rella sunressa vesivanassa eli, niinkuin nykyään sano- 

 taan, Vanajan vedessä. Sillä jos Vanaja olisi ollut se 

 alkuperäinen nimi, joka täällä paikkakunnalla annettiin 

 vanan saaren senrakunnalle, niin se epäilemättä myös 

 olisi löytänyt tien keskiajan kirjoihin, niinkuin kihla- 

 kunnan kaikki muutkin nimitykset, useinjia vielä oikein 

 kirjoitettuinakin; mutta Vanaja-nimitystä ei tietääkseni 

 löydy kertaakaan keskiajan kirjoissa. vaan aina Vaanöö, 

 Vonö, Vana j. n. e. — Sen sijaan löydämme erään toi- 

 sen nimen joka näkyy olevan aivan toista syntyperää, 

 nimittäin Mäskälä, jota kuitenkin keskiajan jälkeen jos- 

 kus käytettiin samassa merkityksessä kuin Vanaja. Mikä 

 Mäskälä alkuperäisesti oli? — Etta se alkuaan tarkoitti 

 jotain toista kuin Vanaja, taidamme siitäkin päättää, etta 

 Mäskälän pitäjä näk3''y melkeen aina käytetyn ainoas- 

 taan hallinnoUisessa mutta Vanö etuj)äässä kirkoUi- 

 sessa suhteessa. E. m. Janakkalan vanhemmissa maan- 

 kirjoissa uskonpuhdistuksen ajoilta kutsutaan sen itä- 



