159 



lapsen' käteen. Tämä keiiio, herättämällä halua histo- 

 riallisiin muinaistietoihin, lij^ödyttäisi aavistamattomassa 

 määrässä myös muinaistutkintoa ja tiedettä. 





Knv. 100 osoittaa yhfä kalliokirjoitnsta, joka pari- 

 kymmentä vuotta sitten InKiinattiin samnialen älta erään 

 sunven ja lavean "\Tioreu knk- 

 kulalla. Polkn kulkee sen 

 paikan oliitse Kanerviston 

 torpasta Löytymäen karta- 

 nolle. Se näyttää olevan jol- 

 lakulla terävällä aseella ha- 

 kattu tahi piirretty. Liion- 



non tekemäksi sitå tuskill ^n. Kallin,,iirros Kanerviston vunrella 

 taidetaan päättää. Onko Mallinkai.tcu Uuh.assa. 



sillä mitään merkitj^stä, lienee kniteukin epäiltävä. 



KeiTottakoou tässä vielä eras tarn Koverosta. Siiiiä 

 oli miiinoin linna, knten Rycimässäkiu Tunloksessa, sun- 

 rine rautaisine porttineen, joita snljettaissa j^j-sky vä rämy 

 kajahteli aina Hämeenliiiiiaaii saakka. Liiinassa saiio- 

 taan asnneen hj^viii Inionoa väkeä, joka kätki varkaita 

 ja Diiiita paliaiitekijöitä. Pyydettiinpä kerran pappia 

 tänne sairasta ripittämään, miTtta pantiiukiii säiik3\yii 

 koiva, joka papin tnltiia li^^^ppäsi hanen kasvoilleen, jotta 

 ripitysastiat sekä kaikki, mitä niissä oli, pniosivat maa- 

 lian. Siitä rupesi pappi manaamaan, etta vihdoin Imone 

 kapineineen ja kaliiineen lensi ilmaan. paitsi palkki, 

 jolla pappi seisoi. Kalut hajailivat mikä minnekin; lu- 

 sikka lensi Viralan järven taakse, mntta liirret pntosi- 

 vat maalle västa Hansjärvellii Ryttylän tienoilla, josta 

 Hirsiniäen nimi vielä todistaa. Silakat. makkarat. kinin 



