103 



pia tiiliä sekä ensikerran kalkkiruukkia käytetyn. ]\Iistä 

 Birger jaarli sai kalkkia rakenuuksekseiisa? 



Tämä ei suinkaan ollut helppo asia, eteiikin siiliou 

 aikaan, koska ei tänäänkääii ole ylitään kalkkikaivan- 

 toa Haulion kililakuiiiiassa. Saveii saanti tietysti oli hel- 

 pompi, ja sanoo taru Hämeenlinnan tiiliiii savea otetun 

 3 lammikosta, jotka övat Harvialan maalla Vanajassa. — 

 30 — 40 vuotta sitten haettiiu kalkkia eräästä paikasta, 

 jota kutsutaan Kalkkivuoreksi. Sen toisessa päässä nä- 

 kyy iiseampia erisuuruiyia, ja monessa paikassa useam- 

 maii sylen lev3åsiä „liaiitoja". Mnutamassa suuremmassa 

 aukossa övat ne monta sylta syviä. Tästä on taran mu- 

 kaan jo ennen muinoin otettu kalkkia sekä Hämeenlin- 

 nan etta HoUolan kirkon rakennuksiin. Kaivokset övat 

 Maritilan maalla Ridasjärven kylässä Hausjärven pitäjää 

 ja melkeen puolen peninkulman päässä kylästä kaakkoon 

 päin liki Mänttälän rajaa ja tykkänään metsän peitossa. 

 Vnori ei ole järin jyrkkä missään, mntta kuitenkin nä- 

 kyy eras lianta olevan mnita suurempi sekä syvyydeltä 

 etta levyydeltä ja päättyy tasaiselle maalle, joten tästä 

 kulkii un ollut liuokeampi kuin muista paikoista. Tässä 

 lieiiee se „tie" ollut, jota sanotaan huomatun näissä hau- 

 doissa. Etta Birger jaarlin tästa olisi täytynyt kuljettaa 

 kalkkia linnallensa, ei ole malidotonta, sillä nykyäänkin 

 vielä tuodaan Hämeenlinnan tienoille sitä aina Lolijalta 

 saakka. Tavaton liakeminen on Birger jaarlilla kaiketi 

 ollut saadessaan täta uudelle rakennukselle välttäniätöntä 

 tekoainetta näissä sen käytäntöä tuntemattomissa maissa. 

 Sen todistaa myös taru, joka sanoo Hämeenlinnan raken- 

 nukseen otetun kalkkia sekä Haikonvuoresta Luopioi- 

 sissa etta jostakin vuoresta Sääkjärvellä Mäntykarjun pi- 



