622 



Denna den största af Europas labbar bebor öarne uti norra de- 

 larne af atlantiska oceanen, Island, Hebriderna och Orkaderna, samt 

 uppgifves äfven från sydliga hemisfären. Enstaka individer hafva visat 

 sig vid Nordsjön och Norge (men ej inom Östersjön), ibland i mellersta 

 Europa äfven inåt land. 



I norska Finmarken är den funnen en gång vid Svterholt (Somm.j, 

 således icke långt från vår gräns. Skulle v. Baers uppgift att fogeln 

 visat sig på Novaja Semlja ega sin riktighet, så måste den väl ibland 

 passera också vårt områdes norra kust, ehuru den hittills icke blifvit 

 iakttagen. 



35. Lestris pomarina Temm. Brcdstjerlad labb. 



Artm. Mellersta stjertpennorna hos gamla jemnhreda^ i spet- 

 sen af rundade^ 2 tum längre än de andra^ tar sen och 

 mellantån med klo 2^/q tum. G amla foglarne svart- 

 hruna med hvit hals och underlif^ de unga mörkbruna 

 med rostgula fjäderkanter och fläckar. 

 Längd omkring 1 ^f^, fot. 



Finska literatur namn: leviäsulka (W. Nyl.) eller le- 

 viäpurstonen (Mhg) räiskä. 



Beskrifning. Näbben grönaktig, 17^ tum lång; fötterna 

 med simhinnan svarta, tarsen 2V8 tum lång, framtill gröngul, 

 baktill nätlikt delad, skroflig. 



Gamla foglarne '^) hafva ansigtet och kalotten ända ne- 

 danom ögonen svartbruna, likaså framryggen, skuldrorna och 

 vingarne. Halsen, kräfvan och underlifvet hvita med glän- 

 sande gulaktiga fjädrar på halssidorna; tvärs öfver kräfvan 

 och på vingskylarne finnas fläckar af svartbrunt, ännu tyd- 

 ligare på undergumpen. Undre stjerttäckarne och ännu mer 

 de öfre svartbruna med hvita fläckar. Stjertpennorna mörk- 

 bruna, vid roten hvitaktiga på infanet, de förlängda meller- 



*) Enligt Middendorff (Sib. R.) finnes i Taimyrlandet också af 

 denna art en mörk varietet, motsvarande den hos L. parasitica. 



