616 ♦ 



är mycket skygg. Vid G:la Karleby (63<> 50') har dr Hell- 

 ström på Angsfjärden eller Mariluoto ström iakttagit tvenne 

 par i slutet af juli och ännu i början af aug. 1872; (en fo- 

 gel togs på långrefskrok). Slutligen anför Br. Nyländer, 

 att arten blifvit sedd på Karlö vid Uleåborg. — Då fogeln 

 icke synes alldeles regelbundet besöka sina häckställen, utan 

 vissa tider finnas ymnigare, vore det af intresse om närmare 

 uppgifter om densamma fortfarande erhölles. 



I likhet med föregående art lifnär sig denna af insek- 

 ter, som den fångar dels under flygten dels gående omkring 

 på ängsmarker och åkrar. Sitt namn har den erhållit i följd 

 af ett skrattande läte, som den låter höra jemte det vanliga 

 raåslätet. Liksom de öfriga arterna är den till sin natur 

 ondsint och förföljer under skrän dem, som ofreda dess bo 

 och ungar; (åtminstone är fallet sådant i södra Finland och 

 vid Ladoga). 



Larus minutus Pall. Dvergmås, 



v, 



Artm. Hufvudet om sommaim svart^ om vintern ljusare; 



hos gamla foglaime är manteln askgrå^ vingpennorna 



askgråa, i spetsen hvita, den yttersta merendels svart i 



utfanet; underlifvet hvittj näbben mörk^ fötterna röda^ 



tarsen och mellantån af samma längd. 



Längd omkr. 1 1 tum, vingbr. 28 tum. 



Finska namn. Vähälokki (Nyl.)^ pikkulokki (Mbg). 



Beskrifning. Näbben mörkt körsbärsröd, till munvin- 

 keln 1 Vs tum, till pannan Vs tum lång, mycket hoptryckt 

 med föga märkbar vinkel inunder; benen högröda, mellan- 

 tån utan klo, äfvensom tarsen 1 tum långa; vingarne om- 

 kring IV2 tum längre än stjerten. Iris mörkbrun. 



