Ö13 



inre delen af vingen. Hela öfriga fjäderklädnaden rent hvit 

 med rosenröd anstrykning på bröstet. F. M. 



Gammal fogel om vintern. Näbben ljusare röd, hufvu- 

 det och strupen rent hvita, framför ögat och på örontrakten 

 en mörk fläck; i öfrigt som föregående. Sk. fn, 



TJngdrägt. Pannan, kinderna, hakan och halsen rundt- 

 omkring, bröstet och undre kroppsdelarne hvita; hjessan, 

 nacken och en fläck framom ögat, bakut fortsatt på öron- 

 trakten, gråbruna; framryggen brun med smala rostgråa fjä- 

 derkanter; samma färg fortsattes framåt på sidorna af hals- 

 roten. Skulderfjädrarne, de mellersta vingtäckarne samt in- 

 nersta vingpennorna ljusare bruna, med ännu ljusare, hvit- 

 aktiga spetsar; de öfriga små vingtäckarne hvita, de stora 

 askfärgade, utåt hvita. Vingpennorna svartbruna med hvita 

 spolar och smala hvita spetsfläckar; ett hvitt längdband 

 sträcker sig ända fram mot spetsen, på första pennan längs 

 midten af infanet, på andra (ibland redan på första) ända 

 till spolen på de följande i allt större utsträckning också på 

 utfanet från dess rot; det hvita tilltager på armpennorna så, 

 att de slutligen äro helt hvita med en obestämd mörk fläck 

 mot spetsen; de innersta hafva åter ryggens färg. Bakryg- 

 gen ljust askgrå; öfvergumpen likasom stjerten hvit, den se- 

 nare med ett tums bredt, svartbrunt band innanför den hvit- 

 aktiga spetskanten. F. M. 



I första vinterdrägten skiljas ungarne från de gamla i 

 vinterdrägt derigenom, att de bland vingtäckarne, som eljest 

 äro askgråa, hafva qvar ungdrägtens bruna på midten och 

 bakut; också stjerten har sitt svarta tvärband. Sådana äro 

 dessa partier ännu i 



följande sommardrägten, uti hvilken dock hufvudet har 

 samma svartbruna teckning som hos de gamla. — Först den 



