610 



lappska halfön funno Middendorff samt Sahlherg och Malm- 

 herg den vara talrik, Lilljehorg likaså vid Schuretskaja, samt 

 Malm och Schrader vestligare mot norska gränsen. Öfver- 

 allt finnes den på dessa ställen uppå tvärbranta bergsafsat- 

 ser eller de så kallade fogelbergen. — Uti öfriga Finland 

 har arten ytterst få gånger ertappats. (Fellman har väl an- 

 tecknat, att den högst sällan visar sig i lappmarken och Sa- 

 delin upptager Kemi, Kuusamo (och Kalix) såsom fyndorter, 

 men då dessa orter ligga nog ovanligt för arten, och uppgif- 

 terna icke senare bekräftats, synas de nog tvifvelaktiga). 

 Arthur v. Nordmann sköt en uti sista ungdrägt den 30 maj 

 1857 på Enskär här invid Helsingfors; detta måste således 

 hafva passerat Östersjön. 



Uppå fogelbergen skall denna art merendels intaga 

 den brantaste delen och häcka i ofantlig mängd tillsammans 

 på ett ställe; äfven annorstädes än vid kläckningsställena 

 är den mer sällskaplig af sig än dess öfriga samslägtingar. 

 Vid byggandet af sitt bo ådagalägger den mycket mer konst- 

 färdighet än någon annan art af familjen. Uppå en smal, 

 utskjutande klippkant hopmuras boet af mossa och lera i 

 form af en skål, hvars yttre hvälfda sida hänger utanför 

 kanten af fjellet {Malmgren). 



C) Underslägtet Pagopbila Kaup (se sid. 584). 

 Larus eburneus Phipps, Gm. Hvitmås. 



Artm. Gamla foglarne helt hvita med svarta fötter ^ yngre 

 med svarta fläckar och pennspetsar; näbben tjock, tar- 

 serna kortare än mellantån med klo; simhuden urringad. 

 Längd kring 20 tum. — Valkea lokki (^^gl.j Mbg). 

 Beskrifning. Näbben stark och temligen tjock, IY2 t. 



lång, till färgen hos yngre svartaktig, derefter gråblå med 



